140 Slägtet Molva. 



öfre delen af sidorna mer eller mindre mörJct brunnJäig, med 

 hronzylans. Få nedre delen af sidorna och undertill mörk- 

 grå, med svag hronzglans. Rygej- och cmalfenorna med livit- 

 aJctig kant. 



1 rf. 13- U; 2 rf. 78—85; af. 75—80; brf. -JO— 22; bf. 

 5— (>; stjf. 8 + 34 + 8. 



Gadus Byrkelan(/e, J. J. Walbaum : Petri ArteJi sveci Genera Pisciuin, pag. 



135. — 1792. 

 '„ ahjssorum, S. Nilsson: ProJvomus Ichthyol. Scandin. pag. 46. — 



1832 

 Lota „ H. KröykR; Danmarks Fiske, 2:det Ed. pag. 167. — 



1843 

 Molva „ S. Nilsson: Skand. Fauna, 4:de del Fiskarna, pag. 



577. — 1855. 

 byrkekinge, Fl. Collett: Norges Fiske, pag 116. — 1875. 

 „ ., A. W. Malm: Göteb:s och BohnsLs Fauna, pag. 492. 



- 1877. 

 „ „ E. Collett : Meddelelser om Norges Fiske i Aarene 



1879—83: Nyt Magaz. for Naturvid. 29 Bd. (aftr.) pag. 



84. — 1884. 

 Enligt Ström (Söndmörs Beskrivelse) är den vid Söndniör i Norge 

 känd under namnet Byrkekinge. Vid Bergen i Norge liafva vi h()rt den 

 benämnas Birkelange. I Skandin. Fauna har den fått det Svenska nam- 

 net Birkelånya. Då den vid vår Svenska hafskust är mycket sällsynt, har 

 den icke af vare fiskare erhållit något eget namn. 



Anm. Uti Skandinavisk Fauna har NiLSSON med rätta fästat upp- 

 n)ärksamheten derpå, att den i Medelhafvet förekommande Molva elongata, 

 Eisso '). står mycket nära här i fråga varande art, med det tillägg, att 

 den möjligen med den är n.Udeles identisk. Dä här varande Universitets 

 zool. museum eger flera exemphir af Molva elonyata, som af Prof. T. THO- 

 RELL blifvit tillvaratagna vid Nizza och förärade till museet, samt äfven 

 eger i sprit förvarade exemplar af Molva byrkelange, som vi tillvaratagit 

 i Norge, så hafva vi varit i tillfälle att dem emellan anställa jemförelse 

 och att rätta en och annan, troligtvis från mindre tillfyllestgörande mate- 

 rial härflytande, något afvikande uppgift af N1L.SSON. Genom dessa rättel- 

 ser tyckas dessa båda arter komma ändå närmare hvarandra, än den af 

 Nilsson gjorda jemförelsen antyder, men det oaktadt hafva vi på grund 

 af den betydliga skiljaktigheten dem emellan uti fjällens beskaffenhet kom- 

 mit till det resultat, att de utgöra 2:ne skilda arter. Vi vilja först med- 

 dela några mått å 2:ne nästan fullkomligt likstora exemplar, som utvisa, 

 huru mycket de öfverensstämma med hvarandra uti proportionerna, med 

 undantag af kroppshöjden och läget för anus. 



1) Hist. nat. des princip. Prod. de TEurope méridionale, T. III 

 p. 217, pl. XVI, fig. 47. v 



