Laken. 1 51 



delen af stjerteu )3ilda de svartaktige fläckarue ofta uågot otyd- 

 liga tvärband. Stuudom ävo de mörke fläckarne så utbredde, 

 att färgen synes nästan helt svartaktig '), och stundom för- 

 svinna de, så att färgen visar sig ljust grågulaktig, nästan utan 

 marmorering. Bukfenorna ha samme färg som buken. Iris är 

 skuggad af svartaktig färg, men liar en smal guldfärgad ring när- 

 mast den mörkblå pupillen. — A Upsala Universitets zoologiska 

 museum förefinnes en färgvarietet^ erhållen från Stockholms 

 skärgärd i Januari 1882. I friskt tillstånd var den öfver hela 

 kroppen jemte hufvudet höggul eller nästan pomeransgul, med 

 endast helt små, för det mesta glese och irreguliere svarte 

 fläckar pä ryggen och öfre delarne af kroppssidorna, och nästan 

 inga sådane på fenorna, hvilka voro något blekare gula, med 

 rödgule kanter. På buken och undre sidan af stjei'ten var fär- 

 gen grågulaktig, med en ganska tät mai-morering af svartak- 

 tige fläckar, och från sidorna af bakre hufvudet gick genom 

 hvartdera ögat till nosspetsen ett mörkt, brunaktigt band. Un- 

 dre sidan af hufvudet företedde en svartaktig, mindre tydlig 

 marmorering på en grågulaktig botten. Iris grågul. 



SJielettet. I öfverensstämmelse med den mera nedtryckte 

 ■och platte formen i allmänhet hos hufvudet å fisken är det 

 fasta kraniet af en nedplattad form och lägre än långans d:o. 

 Dess höjd utgör icke '/.^ af dess bredd. Sidonackbenens ledytor, 

 för artikulationen med de främre ledutskotten på den l:sta 

 kotan, utskjuta något längre tillbaka än bakre kanten af basilar- 

 benet. Öfre nackbenet begränsar nackhålet upptill, och det 

 är på öfre sidan af hjeruskålen helt och hållet nedplattadt och 

 utan spår till den låge och nedtryckte rygg, som det derstädes 

 har hos långan. Detta bens bakre vertikala utskott är tjockt 

 •och långt utskjutande bakåt. De gropar, som förefinnas å öfre 

 sidan af hjernskålens sidodelar mellan ossa epoticum, pteroticum 

 <£' parietaJc^ äro grunda. O. opisthoticum är mindre än o. 

 p)rooticw)i, och vid detta senares främre kant är en öppen bugt, 

 liksom hos torsken. O. pterotica äro vingformigt utbredda å 

 yttre sidokanten. Pannbenen äro icke sammansmälta. Ali- 

 sphenoidbenen äro små och mycket mindre än hos långan, der 

 de äro stora. Plogbenets främre pilformige ände har sidout- 



1) Euligt Skandinavisk Fauna lär den i insjöar med torfbotten blifva 

 svartaktig. 



