15-1 Slaatet Lota. 



hvamndra. Den leker hos oss imder December till och med 

 Februari (i mellersta Sverige vanligen i slutet af Januari och 

 i Februari) månader, och de samla sig då enligt O. G. Nok- 

 BÄcici) i stora skaror, och leka dels i insjöar på sten- och l)erg- 

 grund eller på lerbankar, s. k. lakåsar, eller å lerblandad sand- 

 botten samt på 3 till (> fot djupt vatten; dels uppgå de gerna 

 i floder och åar att leka och göra i sådant fall föga afseeude 

 på bottnens beskaffenhet. Fiskarne följa härvid djupaste ådran 

 och gå ofta så tätt tillsamman, att öfver ett hälft hundratal 

 följas åt och fångas i en enda ryssja-). Rommen är mycket 

 fin, d. v. s. 'äggen äro mycket små, och deras antal hos en 

 hona stiger till flera millioner. Nämnde författare räknade 

 hos en hona af 9 skålpunds vigt 5 millionei- romkoiii. Enligt 

 honom fordrar den befruktade rommen för sin utveckling under 

 vanliga temperaturförhållanden en tid af 3 månader. Rommen 

 äi" anhopande och stannar vid bottnen, och då den i allmänhet 

 lägges under isen, kan den naturligtvis icke komma att genomgå 

 sin utveckling i vattenytan, såsom förhållandet eljest enligt 

 de af G. O. Saks gjorda iakttagelserna torde vara med de fleste 

 marine torskfiskarne. Enligt Nokbäck växer laken långsamt, 

 och är vid ett års ålder blott 3 till 4 tum dec.m. eller 90 till 

 120 millim. lång, samt blir ej förr än i 4:de året fortplaut- 

 ningsskicklig. I smärre sjöar och strömmar ernår den icke den 

 storlek, som i större sådane. Den är seglifvad och kan enligt 

 NoRBÄcK i vatten transporteras lång väg utan att dö, samt lef- 

 ver flere dagar inpackad i snö. Laken fångas mest i ryssjor, 

 men stundom äfven med krok, på långref etc. Den är särdeles. 



1) Handledning i Fiskevård och Fiskafvel, Stockholm 1884, pag. 370. 



2) v. SlEBOLD (Die Siisswasserfische von Mitteleuropa, pag. 7.5, anför 

 en högst egendomlig iakttagelse af D:r J. G. Stkinbcch, enligt hvilken 

 den senare en gång hade fångat 2;ne lakar, som med buksidorna emot 

 hvarandra voro fast sammanbundne genom ett elastikt, troligtvis af afsön- 

 dring från huden bildadt starkt tvärband, som gick rundt om bådas krop- 

 par på midten, och som förenade dem i ett sådant läge, att bådas genital- 

 öppningar voro tryckte emot hvarandra. V. Siebold äfvensom Steinbuch 

 sjelf förmodar, att denna sammanparning hade afseende på fortplantningen. 

 Då den af Norbäck anförda iakttagelsen öfver leken antyder, att äggens 

 befruktning i öfverensstämmelse med de vanliga förhållandena försiggår 

 utom moderns krupp, så förefaller den af Steinbuch under hans tidiga 

 ungdora gjorda och sedermera år 1802 publicerade iakttagelsen något apo- 

 kryiisk, eller åtminstone högst besynnerlig. 



