TretÖmrnade Skärlängan. 169 



andra fenorna innesluten i en ganska tjock hud. — Analfcnan, 

 som l)örjar strax bakom anus, är af samme form som 2:dra 

 ryggfenan, men är kortare ocli något lägre. Den har 50 till 

 54 (vanligen 51 — 52) strålar. — Bröstfenorna, som räcka nå- 

 got litet bakom börjau af '2:dra ryggfenan samt äro bredt ovala 

 eller, då de utbredas, uästan rundade, hafva i allmänhet 21 

 strålar. Deras längd innehålles ungef. 1 -/.-j ggr i hufvudets d:o. 

 — Bukfenorna, som äro fastade framoiu bröstfenornas fästen 

 och äro ganska långt åtskilda, äro bredt lancettformiga och spet- 

 sigt utdragna, derigeuom att l:ste och 2:dre strålarue, som hafva 

 frie spetsar, äro trådlikt förlängde, i synnerhet den 2:dre, som 

 är längst, men de räcka dock knappt till spetsarne af bröstfe- 

 norna. Hos de yngre räcka de dock förbi dessa senare fenor. 

 Deras strålar äro 7 till 8, hos oss i allmänhet 8, och de in- 

 nerste af desse äro helt små. — Stjertfenan, som är af medel- 

 måttig storlek och starkt afrundad, och hvars längd är något 

 större än bröstfenornas d:o, har 2.3 greuige strålar och ofvan 

 och nedan 6 till 7 icke greuige stödjestrålar. — Fjällen äro 

 mycket små, afiåugt ovala eller elliptiska på kroppen, och tunna, 

 samt endast försedda med tätt stående koncentriska undulära 

 och ojemna strimmor omkring en aflång kärna och afbrutna vid 

 fjällens båda ändar, af hvilka den instuckne är urnupen. Deras 

 längd är omkr. 8 mill. De äro temligen fastsittande, och be- 

 täcka alla fenoi'na till större delen. — Sidolinien, som har tem- 

 ligen glesa hvitaktiga porer, bildar en svag båge öfver bröst- 

 fenan, der den går nära ryggkanten, och sänker sig starkt ett 

 stycke bakom börjau af 2:dra ryggfenau och öfver anus, samt 

 går derefter rät långs midten af stjertens sida, men är otydlig 

 ellei- upphör på den bakerste delen af stjerten. — Färgen nå- 

 got föränderlig och mer eller mindre mörkt grågulaktig och 

 ljusare undertill, vanligen med talrike svartaktige eller svart- 

 brunaktige fläckar, som stundom äro otydlige och i synnerhet 

 äro märkbare hos de äldre. Stundom är bottenfärgen så mörk, 

 att fläckarne äro otydlige. Iris guldgul. Uugarne af uågra 

 turas längd äro vanligen af en enfärgadt brunaktig färg. En- 

 ligt DuNN (hos Francis Day) varierar färgen stundom derhän, 

 att bottenfärgen är gulhvit och de mörke fläckarne intensivt 

 svarte. 



Uti karakteristiken öfver slägtet hafva vi anfört, att de 

 små ungarne afvika så mycket från de äldre, att de under en 



