Femtömmade Skärlångan. 189 



sträcka sig äfveu ut ett stycke mellau strålarne i 2:dra rygg- 

 fenan och den bakre delen af analfenan, och betäcka yttre sidan 

 af bröstfeuorua emot basen. Hos det exemplar, hvars mått 

 ofvan blifvit anförda, är de störstas längd föga större än 1 

 mill. De äro af en oval form, med båda ändarne lika breda, 

 och deras struktur eller striering liknar den samma hos den 

 närmast föregående arten. — SidoJinicu har glesa och aflånga, 

 hvitaktiga porer, som i dess främre del, ofvau bröstfenan bilda 

 en nästan rät eller svagt bågböjd linie, som fortsattes närmare 

 ryggkanten till något bakom 2:dra ryggfenans början samt der 

 upphör, men något framom dess slut börjar ungefär midt på 

 kroppssidan och under den förra en annan dylik linie, som går 

 långs kroppssidans midt till bort emot bakre delen af stjerten, 

 der den upphör innan den når stjertfenan. ~ Färgen är äfven 

 hos denna art underkastad vexlingar, ehuru i mindre grad än 

 hos närmast föregående arten. Hufvudet och kroppen ofvan 

 mörkt gråbruna, sidorna glänsande af silfvergrå, i grönaktig 

 bronzfärg stötande färg, och med ett rödgulaktigt slemmigt 

 öfverdrag, som lätt afgår. i^idra ryggfenan brun och emot 

 bakre änden svartaktig. Bröstfenorna nästan pomeransfärgade, 

 med svart kant. Bukfenorna med pomeransfärgade strålar och 

 hvitgul hinna. Analfenan rosenröd, med svartaktig kant. Stjert- 

 fenan mörkbrun. Detta var färgen på ett friskt omkr. 240 

 mill. långt exemplar enligt N. O. Schagerström. Enligt den 

 samme hafva mindre exemplar stundom haft öfre kroppssidan 

 mörkt brunaktig, och sidorna grågula. Yi hafva å exemplar 

 från Bohuslän funnit färgen ofvau mörkt brunaktig, på sidorna 

 något ljusare brunaktig eller gråbrunaktig och på buken silf- 

 vergrå och under hufvudet hvitaktig. 2:dra ryggfenan, anal- 

 fenan och stjertfenan mörkt grabrunaktiga, de båda senare med 

 svartaktig kant, och den sist nämnda gråhvitaktig framtill. 

 Bröstfenorna svartblå, och bukfenorna af bukens färg, ehuru 

 mörkare emot spetsarne. Iris silfvergrå, med svartaktig skugg- 

 ning. Munnen inuti hvit. 



Vnyarne af denna art hafva oftare anträffats än de af l:sta 

 och 3:dje arterna, och det är desse som ligga till grund för 

 Codch's slägte Ciliata ') och hans art Ciliata glanca, och för 



Il Loudous Magazine of Nat. History, vol. V, p. 15. fig. 2. 



