194 Slägtet Raiiiceps. 



vid Färöarna och Island, men icke vid N. Amerika eller 

 Grönland. 



Den håller sig i allmänhet på ringa djup i närheten af 

 stränderna, på stenig och bergig samt tångbevuxen botten, der 

 den döljer sig bland tång och under stenar. Ungarne äro lifli- 

 gare, och hålla sig vanligen i smärre stim, kringstrykande nära 

 vattenytan och företeende mycket snabba och lifliga rörelser, 

 stundom hoppande upp öfver vattenytan. De äldre äro deremot 

 mera tröge och stationäre samt enslige. De lefva hufvudsak- 

 ligen af småfisk och tunnskaliga kräftdjur. Vi hafva i dess 

 ventrikel funnit lemuingar af Gobier och Paleemonider. Dess 

 rom är mycket fin, och lägges enligt Cornish hos Fkancis Day 

 i Augusti samt fästes bland vattenväxter (CoraUina officinahs). 

 Sannolikt leker den dock äfven något tidigare på året, då man 

 under sommaren erhållit ungar af öfver 40 milhs längd; och 

 Malm har ansett sig hafva skäl till att förmoda, att den vid 

 Bohuslän leker i senare hälften af April. Såsom födoämne är 

 den icke af värde. 



VII. Slägtet Rauiceps, G. Cuvjer. 1817. 



(Ecgne Animal, l:re édit. T. II, pag. 217. — 1817). 



Kroppen undersätsuj och lakat starkt af smalnande, med 

 stort och hredt hufviid. En skäggtöm under hakan, men ingen 

 på nosen. Kardlika, krökta och spetsiga tänder på melJan- 

 käksbenen och plogbenet och 2:ne rader dylika tänder på 

 underkäken, men inga på gombenen, och en del af dem på 

 mellankäksbenen och underkäken äro större än de andra. 

 Tvenne skilda ryggfenor, af hvilka den l:sta är mycket liten 

 och rudimentär, med blott 3:ne strålar. En analfena, och 

 stjertfenan distinkt. Bukfenorna små och med 6 strålar. Gäl- 

 hinnans strålar 7. Inga egentliga appendices pjyloricce. 



Blott en art, förekommande vid nordliga Europas hafs- 

 kuster, tillhör detta slägte. 



