Tobisfiskar. 209 



ket sällsynt. Vid Norges vestra och norra kuster, ända upp 

 till Varangerfjordeu, är den dereraot norraalt och mer eller 

 mindre allmänt förekommande pä större djup, i synnerhet på 

 fiskebankarne i hafvet utanför Eonisdalen. Betydliga qvanti- 

 teter af den exporteras i torkadt tillstånd, såsom s. k. klipp- 

 fisk, lillsammau med torsk, sej och längor. — För öfrigt före- 

 kommer den söder ut enligt Kköyer vid vestra kusten af Jut- 

 land, och enligt de Engelske författarne i ringa antal vid kusterna 

 af England, ehuru talrik vid Shetlandsöarna, men dess utbred- 

 ning sträcker sig icke till Frankrike. Dessutom förekommer 

 den vester ut vid Färöarna och Island, och vid nordöstra 

 kusten af N. Amerika ned till Cap Cod, men enligt Chr. Lut- 

 KEN icke vid Grönland, ehuru Fabuicius uppgifvit den såsom der 

 förekommande. 



Den är i allmänhet en djupvatteusfisk, och håller sig på 

 50 till 100 famnars djup eller mera, ehuru Faber uppgifvit, 

 att den under vintern vid Island närmar sig kusten på mindre 

 djup. Den föredrager bergig botten. Dess temligeu stora 

 gap utvisar, att den är en glupsk roffisk, och man har i dess 

 mage funnit lemniugar af fiskar och kräftdjur. Hos flera exem- 

 plar, som vi öppnat, hafva vi endast funnit större kräftdjur, i 

 synnerhet Neplirops norvegkus. Ofta är magen tom och ut- 

 skjuten i munnen, då fisken uppdragits från större djup. En- 

 ligt Kkuyers iakttagelser lär dess lek inträffa i slutet af April 

 och i Maj. Dess kött är värderadt såsom läckert, och skall en- 

 ligt EurnuAsÉN hafva någon likhet i smaken med hummerns, 

 ehuru Kröyeh säger, att det ej är så godt som torskens, till 

 följd deraf att det är hårdare och torrare. Saltadt och torkadt 

 skall det vara bäst. Den fångas i allmänhet med krok på 

 backa eller lina. 



3:dje Familjen AMMODYTID^, Bonaparte. 1846. 

 (Catalogo metodico dei Pesci europei, pag. 40. — 1846). 



Tobisfiskar. 



Kroppsformen mycket långsträckt och smärt samt trind- 

 Ingd, och. kroppen mrrendcls hetäckt af små cycloidfjäU. Iluf- 

 vudii tiUspctsadt, med stor mun, och käkarne och gombenen 

 läan tänder. De nedre svalgbenen icke sammansmälta. Gäl- 



Lilljeborg, Fiskarne. H. 14 



