222 



Slägtet Amraoclytes. 



Ammodytes lancea, 



dnhins. 



Lunceu, 



tobifiniis, 



lancea, 



tohiamifi, 



lancea. 



tohianiis, 



G. CuviKR: Regne Aninial, nouv. eJ. T. II, pag. 



360. - 1829. 



S. Nilsson: Prodromus Ichthyol. Seandiu. jjag. 



63. — 1832 



J. KkiNIIAKDT, s:r: Ichtliyol, Bidr. til den Giön- 



landske Fauna; K. Danske Vid. Selsk:s naturvid. 



og niath. Afli. 7:de Deel, pag. 131. - 1838. 



H. KuöYER: Danmarks Fiske, 3:dje Bd. pag. 



593. - 1846—1853. 



S. Nilsson: Skand. Fauna, 4:de del. Fiskarna, 



pag. 656. — 1855. 



W. YarrelL: Hist. of Brit. Fishes, 3;d ed. (Ei- 



cbardson), vol. I, pag. 94. — 1859. 



A. GuNTHEK: Catal. of the Fislies in the Brit. 



Mus. vol. IV, pag. 385. — 1862. 



A. J. Malmgren: Kritisk öfversigt af Finlands 



Fisk-fauna, pag. 32. - 1863. 



R. COLLRTT: Norges Fiske, pag. 126. - 1875. 



A. W. Malm : Göteb:s och Bohushs Fauna, pag 

 500. - 1877. 



E. MOREAU: Hist. nat. des Poiss. de la France, 

 T. III, pag. 218. - 1881. 



B. Benecke: Fisclie Fischerei und Fischzucht in 

 Ost- und Westpreussen, pag. 100, med tig. — 1881. 

 Francis Day: The Fishes of Great. Britain & 

 Ireland, Part. IV, pag. 331, pl. 92, fig. 2. — 

 1882.' 



A. J. MelA; Vertebrata Fennica, pag. 296, med 

 fig. — 1882. 



MöBius & Heincke: Die Fische der Ostsée, pag. 

 86 med fig. — 1883. 



Dess hos oss vanliga namn är Tobis, under bvilket den dock vanligen 

 förblandas med yngre exemplar af föregående arten. Enligt Skand. Fauna 

 benämnes den i Blekinge Blåtobis och Sandal, och det första af dessa namn 

 har derstädes blifvit antaget. A samma ställe uppgifves, att den vid Ystad 

 kallas Blacking. I Göteb:s och Bohushs Fauna har den fått namnet 

 Trut-tohis. 



Anm. Vi hafva jemfört ett 162 mill. långt exemplar af Ammodytes 

 duhius, Eeinhardt, s:r, från Grönland med ett lika stort exemplar af A. 

 lancea från det nordligaste Norge, och funnit, att de med hvarandra full- 

 komligt öfverensstämma i alla delar. Det Grönländska saknar tänder lik- 

 som det andra och har samma kroppsproportioner, samma längd af huf- 

 vudet och af bröstfenorna och samme form af gällocken, samt äfven samma 

 antal af sneda fjällrader pä kroppssidan, nemligen omkr. 140. Det har 

 äfven icke flere strålar i rygg- och aualfenorna, nemligen 59 i den förra 

 och 31 i den senare, då det norska exemplaret har 61 i den förra och 32 i 



