226 Slägtet Ammodytes. 



ket små, ovala eller ovalt rundade och med koncentriska och 

 radiära strimmor, som å den ena halfvan stå tätare än å den 

 andra. De bilda i allmänhet hos de äldre 130 till 140 

 sneda rader eller strimmor i). — Ä/c?o/m/e)j liknar den hos före- 

 gående, meu är bakom ryggfenau otydlig. — Färgen på öfre 

 sidan till nära midten af kroppssidan är olivgrön, med blågrä 

 anstrykning, och på sidorna för öfrigt och på buksidan silfver- 

 hvit, dock med svagare silfverglans på den senare sidan. Iris 

 är silfverhvit och mörkare skuggad upptill. Nosens sidor äro 

 utan någon svartaktig tiäck. Fenorna äro nästan färglösa. I 

 lefvande tillstånd är den något genomsigtig. 



Hos små ungar af 34 milhs längd, karakteriserade så- 

 som tillhörande denna arten genom sin redan starkt framskjut- 

 bare öf ver käke, är kroppen klar och genomsigtig, och blott på 

 locket förefinnes silfverglans. På hjessan äro fiere mörke pig- 

 mentfläckar, å hvardera sidan af ryggfenans bas en rad dylike, 

 vid basen af anal fenan en rad sådane och äfven dylike vid ba- 

 sen af stjertfenan och på sidan af stjerten strax framom den 

 samma. Ögonen äro stora och nosen kort. Auus är belägen 

 strax bakom midten af totallängden, och stjertfenan är grundt 

 inskuren och med afrundade flikar. Fenorna äro för öfrigt nor- 

 mala, men bröstfeuorna räcka föga bakom början af ryggfenan. 

 Blåtobisen är hos oss mycket allmännare och talrikare före- 

 kommande än föregående art, såsom redan' ofvan är anfördt, 

 och vid långgrunda och sandiga hafsstränder förekommer den 

 mer eller mindre talrik från och med Bottniske viken, åtmin- 

 stone dennes sydlige delar -\ rundt om upp till Norske gränsen, 

 samt derefter vid alla Norges hafskuster ända till Kyske grän- 

 sen, och öster om denne gräns hafva vi sjelfve tagit den vid 

 Kyska Lapplands kust midt emellan Kola och Hvita Hafvet^). 

 Troligtvis förekommer den längre öster ut i Norra Tshafvet, och 

 A. J. Mela (anf. st.) förmodar, att den finnes i Hvita Hafvet. 

 Inom Sverige är den i synnerhet ymnig vid sydöstra och södra 

 kusterna af Skåne, och under det tobisfiske, som, enligt hvad 



1) Man uppgifver vanligen ett niinjre antal, (120— 130), men vi hafva 

 räknat det uppgifna. 



2) A Upsala Univ.s Zool. museum förvaras exemplar, som blifvit tagna 

 i Koslagens skärgärd norr om Ålands Haf. 



3) K. Vet. Ak:s Handl. 1850. p. 309. 



