Siättobiseii. 231 



är belägen framom dess midt. Deu har '28 till 30 strålar. — 

 Bröstfenorna, livilkas längd iimehålles uiigef. i^ '/a ggr i liuf- 

 vudets d:o, och som tillbakalagda icke räcka fullt till ryggfenaus 

 början, äro lancettformiga och liafva 13 strålar*). — Stjcrt- 

 fcnan är djupt inskuren, med trubbige eller nästan afrundade 

 flikar, och har 15 fullständige strålar och å hvardera sidan 8 

 till 1) stödjestrålar, och dess längd från den ytterste stödjestrålen 

 utgör '/o af hufvudets d:o. — Fjäll förefinnas endast på bakre 

 delen af kroppen, från och med främre delen af analfeuan, och 

 de äro ordnade i otydliga sneda rader. De äro hos det nämnda 

 exemplaret mycket små och mindre än hos de föregående. De 

 störstas diameter är knappt V2 luill. lång. Deras form är run- 

 dad, och de äro blott försedda med radiära streck, som äro 

 breda, och de koncentriska d;o äro endast antydda såsom tvär- 

 gående linier på dessa, der de äro reguliera, uemligeu på -/a 

 af fjällens yta. På den öfrige ',3 förete strecken en retikulär 

 anordning. Således äro fjällen hos detta exemplar ganska olika 

 dem af de föregående arterna. — Sidolinitn har framtill tem- 

 ligen glesa porer och går väl så nära ryggkanten (med hvilken 

 deu är parallel) som hos föregående, och den upphör vid slutet 

 af ryggfenan. — Färgen är på ryggen olivgrön, med en långs- 

 gående rad svartaktige punkter å hvardera sidan ofvan sido- 

 linien. Långs hvardera sidan, från ögat till stjertfeuan, är ett 

 bredt silfverhvitt, glänsande och hos den friske fisken enligt 

 Eisso i violet skiftande band. Buksidan är hvit, med svag 

 silfverglaus. På hjessan är ofta en blåaktig fläck. Ii-is är 

 silfverhvit. 



Af denna art har, så vidt vi hafva oss bekant, enligt hvad 

 redan ofvan blifvit antydt, blott ett enda exemplar anträffats 

 inom vår Skandinaviska nord, och detta är det ofvan beskrifna, 

 som af oss blifvit taget med bottenskrapa på skalsandsbotteu, 

 på omkr. 30 famnars djup vid fiskläget Grip i Norge, utanför 

 Christiansund, d. 9:de Augusti 1858. Det är antagligt, att 

 den pä detta ställe är stationär och normalt förekommande, 

 men den är sannolikt derstädes mindre talrik än blåtobisen, 

 af hvilken vi vid samma tillfälle erhöllo flera yngre exemplar, 

 då vi deremot af nu i fråga varande art blott erhöllo det enda. 

 Deu skal- ellei- snäcksapd, i hvilken den togs, var grof, och 



1) Francis Däy uppgifver 14. 



