232 Onnfiskar. 



på samma ställe erhöllos några sällsynta musslor, såsom Pec- 

 tunculus glycimeris, Venus casina och Tclllna crassa. Arten 

 tillhör eljest, så vidt man känner, företrädesvis södra Europa^, 

 och blott ett exemplar har enligt Gunther och Francis Day 

 tagits vid England, nemligen af G. Jeffreys med botteuskrapa 

 på 80 — 90 famnars djup vid Hebriderna. Dess egentliga hem 

 är Medelhafvet, och i synnerhet dettas östlige del samt vid 

 Sicilien och Neapel. Den vestligaste af Moreau uppgifna loka- 

 len för den derstädes är Nizza, hvarest Risso erhållit sin Ammo- 

 dyks argenteus. Enligt Moreau är den temligen sällsynt, men 

 Risso uppgifver, att den på sådana ställen, der hafsbottnen är 

 sandig, uppträder i Maj, Juni och September. Enligt samme 

 författare leker den under våren. Sannolikt liknar den de båda 

 föregående i lefnadssättet. 



4:de Familjen OPHIDllD^, Bonaparte. 1831. 



(OphidiidcB, BONAP. : Saggio di una distribuzioiie metodica degli ani- 

 mali vertebrati. 1831. — Opliidiidce, Idem: Catalogo metodico dei pesci 

 enropei, pag. 41. — 1846). 



Ormflskar. 



Kroppen mer eller mindre hhigsträcM, nud eller utan 

 fjäll. De vertihala fenorna i allmänhet förenade, och blott en 

 ryggfena och en anal/ena, den förra intagande större delen af 

 kroppens längd. Rudimentära och transformerade eller inga 

 hnlifenor^ och då de finnas, äro de fastade framom eller under 

 bröstfenorna. Gälöpimingarna äro stora, och gälhinnorna äro 

 merendels förenade och bilda en gemensam fri flik binder gäl- 

 näset. Inga eller få appendices pyloricce. 



De till denna familj hörande fiskformerne äro hafsfiskar 

 samt icke synnerligen talrike, men representanter för familjen 

 förekomma i hafven i nästan alla jordens regioner. Familjen 

 omfattar enligt Gunther flera underfamiljer, som stundom varit 

 uppstälda såsom särskilda familjer. Blott den ena, nemligen 

 den 3:dje af dessa underfamiljer, har en representant inom vår 

 Skandinaviska fauna. 



