Taiulfirasferii. 237 



till uågot lägre än uägot iäugre tillbaka, eller ungef. vid mid- 

 ten af ryggen, hvarest hos det af Collett beskrifua exemplaret 

 strålarues längd är 7 mill. Bakåt sänker den sig så småningom, 

 och är m3'cket låg på den bakre delen af stjerten och försvinner 

 vid dennes spets. Dess strålar äro enligt Emery (anf. st.) 144, 

 och sannolikt hos större exemplar någre flere. Thompson har 

 uppgifvit 180? — Analfenan börjar strax bakom anus och så- 

 ledes längre tillbaka än ryggfenans början och föga bakom 

 midteu af den tillbakalagda bröstfenan, och den är af samme 

 form som ryggfenan, ehuiu något högre än den. Dess främre 

 strålar äro ungef. 7 mill. och dess mellerste omkr. 10 mill. 

 långe. Bakåt sänker den sig så småningom och försvinner vid 

 stjerteus spets. Dess strålar äro enligt Ejiery 165, och enligt 

 Thompson 180? — Bröstfevornd äro af en aflåugt oval eller 

 elliptisk form samt trubbigt tillspetsade och temligen små, så 

 att deras längd är lika med '/2 ^^ ^^^^ samma af hufvudet. 

 Deras strålar äro enligt Emehy 16 och enligt Thompson 16? — 

 Biihjciwr och stjertfcna saknas'). Sannolikt ha fva ungarne en 

 rudimentär stjertfena-) — Fjäll saknas äfvensom sidolinie, men 

 från öfre delen af gälspringan går långs midten af kroppssidan 

 en linie, som utmärker gränsen mellan öfre och undre muskel- 

 knippena. — Färgen: I friskt tillstånd var det af Collett be- 

 skrifna exemplaret genomsigtigt, nästan vatlenklart och utan 

 tydligt pigment. Hjernan, inelfvorna och hela ryggraden voro 

 synliga. 1 sprit är det gulhvitt och opakt, och några pigmentan 

 samlingar hafva blifvit tydliga. Iris är hvitaktig med messings- 

 färgad anstrykning. Hela bukhålan är silfverfärgad. 



De yngre och outbildade af denna art hafva en mycket 

 mera långsträckt kroppsform än de äldre, med särdeles litet 

 hufvud och mycket smal och trådformig stjert. Hos ett par af 

 Emery beskrifna yngre ex. innehölls hufvudets längd 29 — 34 

 ggr i totallängden, och det ena af dessa ex. var 205 mill. långt. 

 Somliga fullt utbildade exemplar hafva en totallängd, som är 

 icke obetydligt mindre än de outbildades d:o, hvilket antyder en 

 reduktion af kotornas och fenstrålarnes antal under tillväxten. 



Af tandfirasfern har inom vår Skandinaviska nord blott 

 ett enda exemplar erhållits, hvilket i Mars 1881 fauns flvtande 



1) Thompson upiigitVer tor stjertfenan 12? strålar. 



2) Hos ungar liar Emery räknat 160—175 kotor (då de äldre blott 

 hafva 98 sådana) samt i ryggfenan omkr. 180 strålar. 



