246 Slägtet Macrurus. 



den iiistuckne delen å sidorna inbugtade eller inknipna och med 

 tätt stående vågiga och koncentriska eller ock längsgående strim- 

 mor, som nästan saknas å deras frie spets. Från deras cen- 

 trnni utgår mot den frie änden en hög sågtandad eller taggig 

 kö!, h vilken vanligen slutar med en längre tagg, men som på 

 ötjerten ej är sa tramstående. Vid sidorna om kölen äro stun- 

 dom 3—5 bugtiga och mindre framstående radiära linier, som 

 på rj^ggens fjäll äro beväpnade med 2—4 smärre taggar. Mel- 

 lan sidolinien och l:sta ryggfeuan äro b — G fjällrader, mellan 

 den samma och 2:dra ryggfeuan 6 — 7 d:o och mellan den samma 

 och bukfenan omkr. 21 d:o. Då fjällen å den instuckue delen 

 t5akna i-adiära fåror och inskärningar i kanten samt der äro 

 helt tunna, äro de icke några egentliga ctenoidfjäll. — Sido- 

 linien är fullständig, och går framtill närmare rjggkanten och 

 bildar en liten båge ötVer bröstfenans fäste samt en nästanomärk- 

 lik sänkning öfver analfenans början, men är för öfrigt rät. — 

 Färgen. Enligt Bloch är den på ryggen och fenorna grå och 

 för öfrigt silfverfärgad. På i sprit förvarade exemplar hafva vi 

 funnit färgen å lyggen brunaktig och på kroppen för öfrigt 

 mörkt silfvergrå, ljusast undertill. De vertikala fenorna och 

 bröstfenorna emot spetsen mörkare, svartbruuaktiga. 



Skelettet^). Det fasta kraniet företer i ett och annat af- 

 seende en märkbar tendens till öfverensstämmelse med det hos 

 slägtet Gadiis. Dess ben och skelettet för öfrigt visa dock i 

 allmänhet en lösare och mera spongiös struktur. A det af oss 

 undersökta skelettet, som äfven i stjertafdelningen synes vara 

 i det närmaste fullständigt och hvars längd är (il2 mill. är 

 det fasta kraniet 147 mill. långt (från nasalbenens spets räk- 

 iiadt) 45 mill. högt och 75 mill. bredt baktill. Dess längd 

 från plogbenets främre ände till spetsen af öfre nackbenets ut- 

 skott är 117 mill. Basioccipitalbenet är undertill afrundadt, 

 och dess bakre kant sträcker sig något bakom sidonackbenens 

 ledknappar, eller de ledytor, som artikulera med l:sta kotans 

 ledutskott. Ofvan och framom dessa ledytor äro ett par andra, 

 som artikulera med l:sta kotans neuralbåges nedre främre hörn. 

 Öfre nackbenet, som sträcker sig ned till nackhålets öfre vinkel, 



1) För det vi blifvit i tillfälle att undersöka detta, hembära vi här- 

 med Professor K. Collett och Doktor G. A. Guldberg vär skyldiga er- 

 Jvänsla. 



