Risso's Låiiijstjert. "iöö 



Ryggens profil bakom nacken är något uppstigande till l:sta 

 ryggfenans början och strax framom denna litet konkav. Från 

 näranda början sänker den sig baki\t, så att l:sta ryggfenans 

 bas är stupande i denna rigtning. Ryggen är framom l:sta rygg- 

 fenan takformigt afrundad och bakom den samma bredt afruu- 

 dad, och mellan båda ryggfenorna finnes ingen fåra. Anus har 

 sitt läge något litet bakom slutet af l:sta ryggfenan, men långt 

 framom början af 2:dra d:o, och afståndet mellan den och nos- 

 spetsen innehålles ungef. 3 74 ggi' i totallängden. — Hufvudet 

 är särdeles stort och tjockt, men dess höjd är större än dess 

 tjocklek eller bredd. Dess längd innehålles väl l'/2 egi' i 

 totallängden. Det är af en nästan pyramidformig och framtill, sedt 

 uppifrån, trubbigt, och sedt från sidan, spetsigt tillspetsad form. 

 Sedd uppifrån, företer nosspetsen, som är tunn, formen af en 

 aftrubbad, nästan rät vinkel, och sidokanterne strax bakom 

 denne vinkel äro gruudt urbugtade, och både desse och spetsen 

 äro taggige. Sedd från sidan, är den spetsig, undertill urhål- 

 kad') och med öfre profilen temligeu starkt uppstigande ända 

 till pannan. För öfrigt är hufvudet utmärkt genom flere skarpe 

 och sträfve ryggar. De mest framstående äro de, som gå, en 

 å hvardera sidan, från nosspetsen å hufvudets sidor långs undre 

 kanterne af infraorbitalbeuen och sträcka sig nästan ända till 

 förlockets bakåt rigtade vinkel eller hörn, och der äro förenade 

 med en utstående rygg å förlocket. Desse äro starkt utstående 

 och särdeles taggige, och bilda en skarp gräns mellan hufvudets 

 sidor och den undre sidan af det samma. Strax under dem är 

 denna senare sidan grundt konkav, men för öfrigt något kon- 

 vex och nedskjutande under dem. Från nosspetsen går midt 

 åt nosens öfre sida en lägre rygg, som upphör på främre delen 

 af pannan. Från hvardera sidan af nosen, der dennes sidokant 

 är konvex, utgår uppåt och bakåt, framom näsborrarne en af 

 os nasale bildad låg rygg, .som sträcker sig till supraorbital- 

 kauten, och både denne kant och främre orbitalkanten äro skarpe 

 och utstående. Från hvardera supraorbitalkantens midt utgår 

 bakåt en rygg, och båda desse ryggar äro i början parallele, 

 men divergera baktill, och mellan dem äro pannan och hjessan 

 konkava. Vid gränsen mellan öfre och bakre orbitalkanterne å 



\) Det är troligtvis denne urhålkning som gifvit anledning till art- 

 nanniet coelorhynchus. 



