282 Släi<tet Hippoglossus. 



1 Hippoglossus viilgaris, Fleming. 

 Hälleflundran. 



Största Tiroppshöjckn (utan inberäknirKj af fenorna) tnne- 

 liålles oiiiJir. 3:nc (j<jr i totaUängden. Ofra öyat är bdäget 

 nära infil] Imfvudcts öfre länt och iinf/(fär midt öfver det 

 nedra d:o. Tänderna bilda framtiU på nieUanhäksbenen 2 — 3 

 irregtdiera rader och på underMken 1 — 2 d:o. Sidolinien 

 bildar öfver bröstfenan en stark båge. Framom analfenan är 

 en kort framåt rigtad tagg. Rygg- och analfcnornas största 

 höjd, som å den förra är nngef. vid och. å den senare framom 

 midten., är mindre än V2 *'^'^''* ^^^''"^ ^^^^d eller större än V3 ^{f 

 hnfvndets längd, och deras strålar äro tvågrenige. 



Kf. 98—107; af. 73—82: brf. 14— IG; bf. (3; stjf. 3—4 

 + 15 + 3-4. ^ 



Pleuronectes HipiiOglossus, Linné: Fauuii Svecica ed. Il:da. pag. 117. — 

 1761. 

 „ „ 0. Fabkicius: Fauna Gioenlandica, pag 161. 



- 1780. 



Hippoglotisus vulgaris. Fleming: History of British Aiiimals, pag. 199. 



- 1828 



Pleuronectes Hippoglossus, S. NissuN: Prodiomus Ichthyol. Scaiidin. pag. 

 57. - 1832. 



Hippoglossus maximus, CiOTT.sCHE: Die seeländischen Pleuronectes-Arten: 

 Arcliiv fiir Naturgeschiehte. von A. Wieginann, 

 Ler Jahvg. 2:er Bd. pag. 164. - 1835. 



Phuronectes Hippoglossus, N. O. SchagerstköM: Fui-teekiiiiig pi Fiskar 

 träffade i Skåne etc.; Physiogr. Sällsk-.s i Lund 

 Tidskrift. 2:dra liäft. pag. 312 — 1838. 

 ,, „ P. Gaimakd: Voyage en Islande et au Groen- 



land. Atlas Zoologique, Medical et Géograpliii[ue, 

 Poissons, pl. 14. — 1840—1844. 



Hippoglossus maximus, U. KuYKU: Danmarks Fiske. 2:et Bd. pag. 381. 



- 1843—1845. 



„ „ S. Nilsson: Skand. Fauna, 4:de del. Fiskarna, 



pag. 631. — 1855. 

 „ vulgaris, A. GuNTHER: Catal. of the Fishes in the Brit. 



Mus. vol. IV, pag. 403. - 1862. 

 „ „ E, COLLETT: Norges Fiske, pag. 134 - 1875. 



„ Linnéi. A. W. Mälm: Göteborgs och Bohusläns Fauna, 



pag. 508. — 1877. 

 „ vulgaris, E. Collett .- Meddelelser om Norges Fiske i Aa- 



rene 1875—78; Vid. Selsk:s i Christiania Forh. 



1879, N:o 1„ pag. 74. — 1879. 



