Hälleflundiaii. 287 



Det häuder någou gång, men mycket sällau, att mau er- 

 håller exemplar, bvars venstra sida är ögonsida, eller så kallade 

 af viga exemplar. 



SkcJeitet. A det fasta kraniet äro nackbeusapparateus ben 

 nästan helt och hållet symmetriska, och äfven de närmast framom 

 denna apparat varande benen äro till en del temligen symme- 

 triska och i mindre grad påverkade af den vridiiing åt höger, 

 som egt rum i den främre delen af kraniet. Basioccipitalbenet 

 är å undre sidan helt och hållet täckt af parasphenoidbenets 

 bakre ände. Sidouackbenen, som äro försedda med fullständige 

 och slutne ledknappar, för artikulationen med l:sta kotan, och 

 utskjutande väl så långt tillbaka som basioccipitalbenet, om- 

 sluta helt och hållet nackhålet. Öfre nackbenet är genom ossa 

 epotica långt afskildt från sidonackbenen, och har sitt läge 

 helt och hållet på hjernskålens öfre sida, och visar framtill nå- 

 gon snedhet, då det åt höger om kölen är större och sträcker 

 sig längre fram "än åt veuster. Långs dess öfre sida och mera 

 åt venster är en åt sist nämnda håll böjd köl, som fortsattes 

 af en skarpare sådan långs öfre sidan af det venstra pannbenet. 

 Ossa epotica äro stora och symmetriska och sammanstöta med 

 hvarandra ofvan nackhålet och bakom öfre nackbenet. Deras 

 bakre utskott äro rigtade ut åt sidan och sträcka sig knappt 

 så långt tillbaka som sidonackbenens ledknappar, och niellan 

 dessa utskott och ossa pterotica är en djup grop. De sist 

 nämnda benen hafva såsom vanligt sin bakre del slutande med 

 ett hoptryckt och temligen tunnt, bakåt och utåt rigtadt ut- 

 skott, som dock är kort och sträcker sig knappt så långt till- 

 baka som de nämnda utskotten å o. epotica. Äfven o. ptero- 

 tica äro symmetriska, och samma förhållande är det med ossa 

 opisthotica, som äro temligen små och med vanligt läge. Mel- 

 lan dem och ossa prootica är en af benhinna utfyld öppning, 

 hvilken sträcker sig ned mellan sist nämnda ben och sidonack- 

 beneu, och uppåt till o. pterotica. Ossa prootica äro äfven 

 symmetriska och af jemförelsevis icke betydlig storlek, men för 

 öfrigt af vanlig beskaffenhet. Framom dem är ett hål, som 

 framtill begränsas af alisphenoidbenen. Ossa sphenotica äro 

 osymmetriska deruti, att det högra sträcker sig längre fram än 

 det venstra. Hvartdera har en djup ledgrop, för artikulationen 

 med den främste ledknappen på hyomandibularbenet, och ofvan 

 denne ledgrop är ett utstående utskott, som på det högra sitter 



