294 Slängtet Hippo^lossus, 



man i dess ventrikel stundom träftar lemningar af fiskar, som 

 icke äro bottenfiskar, och t. o. m. simfåglar (AIca torda, en- 

 ligt Collett). De större och äldre söka i allmänhet större djup, 

 och fångas stundom med "lina" eller storbacka eller ock med 

 stora ståndkrokar (vid norra Norge) på 80—100 famnars djup 

 eller t. o. m. ännu djupare. Enligt A. W. Malm fångas de 

 större i Bohuslänska skärgården i allmänhet icke på mindre 

 djup än 25 famnar, och allmännast i Januari —April månader, 

 ehuru för öfrigt året om; men de mindre träftås ofta på myc- 

 ket grundare vatten, och erhållas i skäddegarn och på kolje- 

 backor på 8 till 25 famnars djup, och små exemplar fångas 

 stundom nära intill stranden på 4 till 5 famnars djup. Den 

 älskar i allmänhet bergig och stenig botten. I Skandinavisk 

 Fauna anföres i afseende på dess lefuadssätt, att den, liksom 

 andra llundrefiskar uppehåller sig mest vid hafsbottnen, men 

 längre ut från land och på mycket större djup, än någon annan 

 af samma familj. "Hon säges i synnerhet ha sitt stamhåll vid 

 sådana ställen på djupet, der ådror med sött vatten öppna sig. 

 Dessa ställen, som af Norske Fiskarena uppsökas genom att 

 "taga met", har jag hört af dem benämnas Hällir (hålor), och 

 de mena, att hon af sitt uppehåll vid dessa fått namnet HäUc- 

 Jiynder, och deraf kommer Svenska namnet Hällefiundra'\ — 

 Den är en glupsk roftisk^), och den slukar företrädesvis fiskar 

 och kräftdjur och af dessa i synnerhet sådana, som hålla sig 

 vid bottnen, men någon gång har man i dess ventrikel, såsom 

 redan blifvit anfördt, träffat fåglar, och stundom äfven blötdjur 

 och polypdjur, så att dess födoämnen bestå af diverse olika 

 djur. — Enligt A. W. Malms iakttagelser har den vid Bohus- 

 län flytande rom och är lekfärdig i Februari— April, Hos en 

 hona af 7 lispunds vigt vägde romsäckarne i) skålpund, och 

 hos ett exemplar af K) lispunds vigt beräknade nämnde för- 

 fattare romkornens eller äggens antal till 3,500,000. — De, 

 som icke äro mycket stora, hafva ett flist, fint och välsmakande 

 kött, som ofta och med rätta anses för en läckerhet, men som 

 icke lär lämpa sig för saltning. I Norge ätes den stundom 

 torkad och okokt under namn af räMing. Den fångas i all- 



1) KröYKK fann i ventrikeln hos en liälleflundia, som var 7 fot lång, 

 3ne store torskar, som tillsamman vägde åtminstone 40 skålpund. 



