298 Slägtet Hippoglossoides. 



betäcka fenorna långt ut. — SidoJinien är nästan rät och sän- 

 ker sig så småningom något ofvan och strax bakom bröstfeuau. 

 — Färgen är på ögousidan mörkt gråbrun eller ock gulbrun- 

 aktig, samt på bliudsidan obetydligt ljusare. 



Lilla Hälleflundran är hufvudsakligen en arctisk art, och 

 har inom vår Skandinaviska nord endast erhållits i närheten 

 af Finmarkens kuster. Der torde den dock enligt Collett icke 

 vara så synnerligen sällsynt och är utan tvifvel stationär, samt 

 är känd af fiskarena, ehuru den sällan erhålles. och endast ett 

 ringa antal exemplar blifvit tillvaratagna. Den är en rigtig 

 djupvattensfisk, och har vid vår nord auträftåts på mellan 200 

 och 450 famnars djup. Under den norska Nordhavsexpeditionen 

 erhölls den 215 kilometer sydvest om Beeren Eiland på det 

 sist uppgifna djupet. Oftast har den erhållits i Varaugertjorden 

 och vid Vardö. — För öfrigt förekommer den vid Grönland, 

 hvarifrån den först blifvit känd, och äfven der är den en djup- 

 vattensfisk, som enligt Fabricius håller sig i de djupaste fjordar 

 och i allmänhet på större djup än den vanliga hälleflundrau. 

 Den skall derstädes, enligt nämnde författare, på de ställen der 

 den förekommer, uppträda i temligen stor mängd och vara 

 långt talrikare än den senare arten. Från Grönland är den 

 utbredd söder ut till nordöstra kusten af N. Amerika, der den 

 går ned till Gap God, enligt Jordan & Gilbert. Enligt Fabri- 

 cius lefver den af fiskar och kräftdjur, och bland de förra upp- 

 räknar han Gadns ögal-, Eichardson (G. harhatns, Fabricius), 

 Cottus scorpins, Animodytcs lancca {A. fobiamts, Fabr.) och 

 MaUohis viUosus. 



II. Slägtet Hippoglossoides, Gottsche. 1835. 



(Die seeländischen Pleurouectes-Arten : Arcliiv fur Naturgeschichte, 

 von Wieginann, l:ei' Jahrg. 2:er Bd. pag. 164. — 1835). 



Högra sidan i allmänhet ögonsida. Byggfenan börjar 

 öfver öfra ögat, stundom öfver dess främre Jcant, och både den 

 och analfenan väl sMda från stjertfenan. Framom anal- 

 fenan är en anaUagg. Munnen stor, beväpnad med små och 

 i enlai rad sittande samt på båda sidor lika idbUdade tänder 

 endast på öfver- och tinderJcäl-en, och saknande tänder på 



