Pio-iihvarfveii. 317 



'PiO 



rigtad frauiåt. För öfrigt hafva de med sin egeutligeu främre 

 del en nästan vertikal rigtiiing, och äro med denne del löst 

 fastade vid skuldergördeln i granskapet af korpbeneus nedre 

 ändar, och nyckelbenen ligga här niellan deras nämnde del 

 och basibranchiostegalbenet. Deras bakre (efter utseendet främre) 

 ände är triangulärt utbredd och baktill med en åt sidan ut- 

 stående utvidgning, och vid denne ändes framåt rigtade kant 

 är den bakre delen af hvardera bukfenan fästad. Deras ut- 

 bredde del är vertikalt stäld och bådas främre, bnkfenorua bä- 

 rande kanter äro förenade. Ofvan (egentligen framom) sidout- 

 vidgningen äro de nästan tvärt afsmalnande, samt derefter helt 

 smala och nästan trinda och något bågböjda. 



Pigghvarfven eller Buttan förekommer i hafven både vid 

 våra östra och vestra kuster, och är vid de senare allmännare 

 samt blir der störi-e och tjockare. I Skandinavisk Fauna an- 

 föres, att den i Bottuiske Viken icke skulle gå så långt norr 

 ut som till Sundsvall, men A. J. Malmokex') uppgifver, att 

 den i nämnda haf går ända upp till Qvarken och erhålles stun- 

 dom i Hvittisbofjärd på Finska sidan derstädes. Enligt C. J. 

 Sundevall-) och enligt hvad vi sjelfve erfarit fås den icke så 

 sällan i de yttre delarne af Stockholms och Eoslageus skärgår- 

 dar, och i södre delarne af Östersjön äfvensom i Öresund erhål- 

 les den i allmänhet oftare, men är dock derstädes icke så all- 

 män som i Kattegat. Enligt C. A. Gosselmann^) och H. D. J. 

 Wallengken*) är den t. o. m. sällsynt vid Blekinge samt vid 

 östra kusten af Skåne. Enligt Benecke^) håller den sig vid 

 Pi'eussiska Östersjökusten gerna i närheten af flodmynningar 

 och går t. 0. m. in i desse. A. W. Malm (anf. st.) uppgifver, 

 att den förekommei- i hela Bohuslänske skärgården, der större 

 exemplar erhållas på 7 till l(i, och små d:o på 3 till 6 fam- 

 nars djup, men att den dock allestädes är mindre allmän och 

 i allmänhet blott fångas i skäddegarn. — Enligt E. Collett 

 (anf. st.) är den allmän i Norges södra och vestra fjordar, men 

 aftager der emot norden och är redan vid Bergen sparsamt före- 



1) Kritisk öfversigt af Finlands Fiskfauna, p. 24. 



2) Stockh.s Läns Kongl. Hushållnis Sällsk:s Handl. 6:te hilft. jiag. 82 



3) Zoologiska och Botaniska Iakttagelser inom Blekinge, pag. 5. 



4) Öfvers. af K. Vet. Akad:s Förh. 1866, N:o 1, pag. 5. 



5) Fische, Fischerei und Fischzacht in Ost- uud Vestpreussen, p. 95. 



