324 Slägtet Bothus. 



afbildningar, som A. W. Malm') lemnat. Det högra eller 

 vaudrande ögat sitter hos den minste redan på den öfre kon- 

 kave kanten af hnfviidet, framom men intill främre änden af 

 r3^ggfenan. dock sä, att dess pupill är rigtad något åt höger 

 och att en del af det är qvar på högra sidan, hvadan det sy- 

 nes mera från denna än från den venstra d:o. Ehuru desse 

 ungar således länge legat i sprit, äro de dock ännu till en del 

 genomsigtige, och vi hafva derigenom kunnat erfara, att an- 

 sigtsbenen äro redan under liden för ögats vandring rätt väl 

 utbildade, fastän Agassiz påstår, att de då ännu äro broskartade 

 och följaktligen föga utvecklade; men vi hafva deremot iakt- 

 tagit, att ett par andra ben, som stå i det närmaste samband 

 med ögats vandring utomkring, äro mindre utbildade än man 

 förmodat, och att derigenom det vigtigaste af de af Steenstrup 

 emot denna vandring anförda argument är undanröjdt, nemli- 

 gen det, att om ögat dervid skulle gå utomkring pannbenet, 

 såsom Agassiz uttrj^ckligeu sagt, skulle ögonnerven komma att 

 ligga utomkring detta ben, hvilket den naturligtvis icke kan 

 göra och icke heller gör. Vi hafva nemligen iakttagit, att det 

 högra pannbenet och det högra sidosilbenet ("forpandeben" Steen- 

 strup), eller de, som äro belägna på det vandrande ögats sida, 

 då äro jemförelsevis mindre utvecklade än de på den motsatta 

 venstra sidan, samt äro så långt skilda från hvarandra, att 

 detta öga fått plats mellan dem, och att följaktligen intet af 

 dessa ben förorsakad t hinder hvarken för ögats eller dess nervs 

 öfvergång från den högra till den venstra sidan i verkligheten 

 förefinnes. Det högra pannbenet, åtminstone dess högre och 

 större del, slutar bakom ögat genom en jemn och tydlig samt 

 framtill konvex eller afrundad kontur, och det högra sidosil- 

 benet företer framom ögat en tydlig jemn vertikal kant, och 

 det slutar nedtill med en något litet bakåt böjd spets. Under 

 ögat förefinnas endast mjuka hinnor, genom hvilka ögonnerven, 

 som är lång, går i början framåt och derefter böjer sig rätt 



1) Kongl. Sv. Vetensk. Akad:s Haiidl. Bd. 7, N;o 4. pag. 21-23, 

 tafl. I. fig. 7 — 9. — Denne författare har sedenueia (Göteb:s och Bohushs 

 Fauna, p. 514 & följ.) beskrifvit ännu ni,indre ungar, af hvilka en blott 

 var 8 niill. lång och hade ögonen nästan symmetriskt bilateralt belägna, 

 samt den heterocerca stjertfenan upptill försedd med en särskild lob, i 

 hvilken chordan ingick. 



