328 Slägtet Bothus. 



Lusten af Blekinge såsom förekommande i trakten af Karlshamn. 

 Detta är, så vidt man hitintills känner, den östligaste lokalen 

 för dess utbredning i Östersjön. Då Fischer^) uppgifvit, att den 

 finnes sällsynt i Finske Viken, beror detta utan tvifvel på nå- 

 got misstag, emedan den upptages icke af Mela bland Finlands 

 fiskar. I Öresund fås den enligt Skandinavisk Fauna ej sällan, 

 men N. 0. Schagerstköm -) och C. P. Astroji^) uppgifva, att 

 den derstädes är fåtalig eller sällsynt. Vår egen erfarenhet 

 öfverensstämmer emellertid med den i Skandinavisk Fauna lem- 

 nade uppgiften. I sist nämnda arbete uppgifves, att den i syd- 

 ligaste delen af Kattegat vid Kullaberg oftare fångas än pigg- 

 hvarfven, och att den derstädes blir större än i Östersjön, 

 hvarest den knappt blir en fot eller 300 mill. lång. Enligt 

 Göteborgs och Bohusläns Fauna är den allmänt utbredd i Göte- 

 borgs och Bohusläns skärgårdar, men fåugas ingenstädes talrikt, 

 utan jemförelsevis blott i mindre antal, ehuru oftare än pigg- 

 hvarfven. Enligt C. Cederstköm^) är den äfven allmän i norre 

 delen af Bohusläns skärgärd i trakten af Strömstad, och kalh^s 

 derstädes, såsom ofvan är anfördt, sandhvarf. — Enligft E. Col- 

 LETT förekommer den temligen talrik i Christianiafjordeu, hvarest 

 den fångas i synnerhet under hösten, och den förefinnes för öf- 

 rigt vid Norges södra och vestra kuster, och går vid de senare 

 sannolikt åtminstone upp till Bergen, men dess utbredning emot 

 norden derstädes är enligt nämnde författare ännu icke med 

 säkerhet känd. — Söder ut förekommer den vid kusterna af 

 England, Frankrike, Spanien och Portugal samt är vida utbredd 

 i Medelhafvet. Francis Day säger, att den är i synnerhet tal- 

 rik vid Englands södra kuster, och Moreau uppgifver, att den 

 vid Frankrikes kuster fås i större mängd än pigghvarfven, och 

 han anför en varietet från Medelhafvet, som har de främste 

 strålarne i ryggfenan mindre grenige än vanligt. 



Den söker i allmänhet sandig eller sandblandad botten (så 

 kallad skäddesand, enligt Malm) på 6 till IB till 20 famnars 

 djup, och fångas der vanligen med skäddegarn. Mindre exempl. 



1) Zoolog. Garteu, XVI Jahrg. 1875, pag. 289. 



2) Physiogr. Sällsk:s i Luud TiJskr. 2:ara haft. 1838, p. 312. 



3) Några iakttag, rörande de Vertebr. djur, som förekomma i tr. af 

 Lomma, j.). 31. 



4) Öfvers. af K. Vet. Ak;s Förh. 1876, N:o 4, pag. 66. 



