334 Slägtet Arnoglossus. 



Tiingehvaifven har inom Sverige endast erhållits i Bohus- 

 länske skärgården, hvarest innalles hittills, så vidt kändt är, 

 omkr. 20 exemplar tagits på ringa djup, omkr. 5 famnars 

 eller något mera. Då under en 20 års tid enligt Malm endast 

 detta antal erhållits, fastän arten blifvit flitigt eftersökt, får 

 den betraktas såsom sällsynt derstädes, ehuru den enligt nämnde 

 författare är utbredd öfver hela skärgården. — Vid Norge har 

 den enligt Collett endast erhållits i Christianiafj orden, hvarest 

 hittills 17 exemplar blifvit fångade med garn tillsamman med 

 småsill och skarpsill eller brisling pä 5 — 10 famnars djup, på 

 lerbotteu, och i synnerhet under hösten. — För öfrigt förekom- 

 mer den vid kusterna af England och Irland, hvarest den stun- 

 dom enligt Blake-Knox (hos Fkancis Dat) erhålles i hundradetal 

 under våren, samt vid kusterna af Frankrike och Spanien, och den 

 är vida utbredd i Medelhafvet, hvarest den egentligen har sin 

 allmännaste förekomst. På grund häraf kan den betraktas så- 

 som en ursprungligen och hufvudsakligen sydlig art. Enligt 

 MoEEAu är den sällsynt vid Frankrikes norra kust och är ej 

 känd från dess vestra d:o. 



I afseende på dess lefnadssätt känner man endast, att den 

 förekommer dels på sandig och dels på lerig eller lerblandad 

 botten på mindre djup, och att den jemte smärre evertebrerade 

 hafsdjur, troligen i synnerhet kräftdjur, slukar småfisk, såsom 

 Gobiider enligt Malm, hvilken funnit i dess ventrikel Aphya 

 pellucida. Denne förf. uppgifver, att han erhållit den med rin- 

 nande rom och således i lek omkring d. 20:de Augusti, och han 

 antager derför, att den bland våra Pleuronectider är den som 

 leker längst fram på sommaren. E. Collett har hos den räk- 

 nat omkr, 50,000 romkorn eller d.%g^ hvilka äro mycket små. 



V. Slägtet Zeugopterus, Gottsche. 1835. 



(Die seeländischen Pleuronectes-Aiten; Archiv fiir Naturgeschichte, 

 l-.er Jahrg. 2:er Bd. pag. 178. — 1835. — Jap. Steenstrup; Overs. över 

 det K. danske Vidensk. Selsk:s Forh. 1865, pag. 112. — 1865). 



KäJcarne och tänderna äro ungefär lika utbildade på båda 

 sidor. Munnen är af vexlande storlek, och små kardlikt sit- 

 tande tänder förtfinnas på käkarne och plogbenet,, men inga 

 på gombenen. Venstra sidan är ögonsida. Skiljeväggen mel- 



