Ber:rhvarfveii. 355 



af eu å eua sidau alVuiidad fyrkant. Deras frie ände är alltid 

 mer eller mindre tvärt afhuggen och den instiickne d:o afruu- 

 dad och buglig. Den förre är beväpnad med glese och tjocke 

 taggar, till antalet vexlande mellan 2 och 12, och den senare 

 har glesa radiära fåror, utgående från en nära intill den frie 

 kanten belägen kärna. För öfrigt hafva de tätt stående kon- 

 centriska strimmor och äro mycket tunna, och äro derför att 

 betrakta såsom transformerade cycloidfjäll, eller, om man så 

 vill, ctenoidfjäll. Blindsidaus fjäll äro glesare och betäcka hvar- 

 andra knappt spånlikt och äro något mindre, de största nära 

 Vs mindre än de största å ögonsidau, samt af en rundad eller 

 ock oval form, med den frie kanten afrundad och slät och utan 

 spår till taggar. På ögonsidan betäcka fjällen hela kroppen 

 och alla fenornas strålar nästan ända ut till desses spetsar. På 

 blindsidan saknas de på alla fenorna, med undantag af stjert- 

 fenan vid basen, äfvensom enligt hvad redan är anförd t på huf- 

 vudet. — Sidolinien^ som icke är synnerligen starkt framstå- 

 ende, bildar öfver bröstfenan en temligen stark, dock icke half- 

 cirkelformig, båge och går derefter rät långs ryggraden till 

 sjertfenan. — • Färgen på ögonsidan är något vexlande och i all- 

 mänhet ljusare hos de yngre än hos de äldre. N. O. Schager- 

 ström') anmärker, att den "kanhända är den vackraste inom 

 slägtet-); fjällens fina tandningar ge den ett samraetslikt ut- 

 seende, och de blandade röde och svarte store fläckarne på den 

 ljust brungule kroppen göra en ganska vacker kontrast". Botten- 

 färgen är hos de äldre mörkare gråbrunaktig och hos de yngre 

 ljusare, gulbrunaktig, och alltid finnas en del större och mindre 

 svartaktige fläckar, och åtminstone stundom mellan desse, då 

 fisken är frisk, en del smärre rödaktige d:o. Bakom sidoliniens 

 båge och vid spetsen af den tilltryckta bröstfenan är en stor 

 rundad, svart eller s vartaktig fläck. Öfver hufvudet går genom 

 ögonen, åtminstone det nedra, ett svartaktigt tvärband, och 

 derifrån går detta snedt bakåt öfver förlocket och mellanlocket. 

 Fenorna ha samme färg som kroppens bottenfärg, ofta med 

 svartaktige punkter på de uppstående fjällen, och ryggfenan 



1) Physiogr. Sällsk:s i Luii.l Tidskrift, 2:dra haft. 1838, pag. 312. 



2) Slägtet Pleuronectes här taget i den omfattning, som åt det blif- 

 vit gifvet af Artrdi och Linné, och således omfattande alla flundreartade 

 hskar. 



