Berg'hvarfven. 357 



Berghvarfveu är eu hos oss i allmänhet i ringa antal tore- 

 kommande fisk, och erhålles blott då och då tillfälligtvis. Den 

 går icke in i Östersjön, men förekommer enligt N. O. Schager- 

 sTRöM (anf. st.) sällsynt i norre delen af Öresund så långt söder ut 

 som i trakten af Landskrona. Enligt Skandinavisk Fauna skall 

 den något längre norr ut i samma sund, vid Eåå fiskläge äfven- 

 som i sydligaste Kattegat vid Kullen, icke vara sällsynt, ehuru 

 den fås i ringa antal. Då den anses af fiskarena i dessa trak- 

 ter såsom oduglig, tillvaratages den sällan, och detta gör en- 

 ligt den å nämnda ställe yttrade förmodan, att den synes vara 

 mera sällsynt än den verkligen är. Enligt Göteborgs och Bo- 

 husläns Fauna förekommer den långs utmed hela Bohuslänska 

 kusten på 7 till 9 famnars djup på bergbotten, och fångas der 

 ej så sällan dels i skäddegarn och dels i hummertinor. — En- 

 ligt K. CoLLETT är den sparsamt förekommande vid Norges 

 södra och vestra kuster upp till Trondhjemsfjorden, der den, så 

 vidt hittills blifvit utrönt, har sin nordlige gräns. — För öf- 

 rigt förekommer den enligt Francis Day och Mokeau söder ut 

 till Englands kuster och de norra och vestra kusterna af Frank- 

 rike. Vid Englands kuster är den icke sällsynt och på som- 

 liga ställen allmän, men vid Frankrikes d:o är den deremot 

 mycket sällsynt. 



Den söker gerna bergig botten, men äfven sådan, der sand 

 och klippor omvexla och der algvegetation förefinnes, och den 

 har en stor förmåga att här dölja sig, hvilken förmåga den 

 äfven visar i aquarier. Den lefver af kräftdjur och småfisk? 

 och man har i dess ventrikel funnit lemningar af djur af si. 

 Falcemon och Mysis samt af Ammodytes och Clupea. Enligt 

 Malm och Collett lär' dess lek inträffa i Juni månad, emedan 

 de då erhållit den med mogen rom, men möjligen leker den 

 äfven under annan tid, emedan man i England vid alla års- 

 tider anträffat små ungar af 1 till 2 Eng. tums längd. 



