Rödspättan. 365 



skuggning ä ena sidan. Blindsidan hvit. Hos mindre ex. är 

 ögonsidans botteufärg ofta ljusare, grågulaktig eller ock grå- 

 aktigt olivbrun, med gulröde irreguliere fläckar. Iris med en 

 smal messingsgul ring närmast pupillen. Blindsidaus livite färg 

 är, i synnerhet hos de större, ej sällan variegerad af mer eller 

 mindre utbredde mörke, brunaktige eller gråbruue fläckar. 



Bland variationer (de kunna knappt kallas varieteter) som 

 denna föränderliga art företer, må nämnas: 



l:o den, som af Faber (anf. st.) fått namnet Fleuronectes 

 borcalis, eller Hansingen, och som af honom blifvit ansedd så- 

 som en egen art. Den är stor och blir enligt honom ända till 

 3 fot lång, samt utmärker sig företrädesvis genom sin lång- 

 sträckte kroj)psform, då den största kroppshöjdeu innehålles un- 

 gefär 3:ne ggr i totallängden. N. O. Schagerström ^), som upp- 

 gifver, att den i Juni 1837 förekom ymnig i Öresund samt 

 eljest mest erhålles sent under hösten, säger, att han icke sett 

 några små exemplar af denne form, och att det minsta var 

 1-4 Yio tum dec.m. eller 423 mill. långt, och att dess vanliga 

 längd var 2 fot 21. t. till 2 f. 4-/io t- eller 675-726 mill. 

 Den är tydligen en äldre och utvuxen samt något långsträckt 

 form. 



2:o Flatessa j^setidoflesus ^ Gottsche (anf. st.), i Danmark 

 enligt Kröyer kallad Slätslcriihha. hvilkeu utmärker sig der- 

 igenom, att ögonsidans fjäll, enligt hvad redan blifvit anfördt, 

 äro i mer eller mindre grad taggbeväpnade i den frie bakre 

 kanten. Den för denne form utmärkande karakteren visar flera 

 gradationer och öfvergår så småningom i den typiske formen. 

 Denne form förekommer företrädesvis i Öresund och södre 

 Östersjön. 



3:o med veustra sidan ögonsida, eller förvriden rödspätia, 

 Danskarnes Forkecrte Bödspätte, eller en hos dem så kallad 

 Wrangfiyndrc. Denna variation förekommer enligt Skand. Fauna 

 både vid Kullen och bland Bohusskären, men den lär enligt 

 GoTTSCHE och Kröyer vara mycket sällsynt. 



4:o med blindsidan färgad, och äfven der mod en långs- 

 gående rad knölar på bakre delen af hufvudet^). A ett i Upsala 



1) Physiogr. Sällsk:s i Lund Tidskr. 2:dra haft. 1838, p. 310—311. 



2) MöBlus & Heixcke (anf. st.) anföra en sådan form, hos hvilkeu 

 derjemte det öfra ögat under sin vandring stannat på pannan och hade 

 ofvan sig en framskjutande hake eller spets af ryggfenan. Denna variation 

 var således en så kallad Cyclopform. 



