Rödspättau. 375 



större och äldre, på uågot större djup. Stundom träffas de på 

 sådan hård botten, som är beströdd med stenar och eger alg- 

 vegetation, men stundom erhålhis de på lösare sandblandad dy- 

 botten. De ega en stor förmåga att hastigt l)orra sig ned i 

 sanden eller den sandblandade dyn. Under vintern söka de 

 större djup. De lära stundom företaga smärre vandringar, 

 som äro så vida beroende af vinden, att de vandra med den.' 

 Om våren vandra de upp från djupet och närma sig kusterna. 

 Rödspättan är mycket seglifvad, och den tåler bräckt och t. o. 

 m. färskt vatten. Den förekommer således enligt Fkddersen^) 

 i Gaardbo sjö och i Laastrup å upp till Borup i Danmark, och 

 Yakrell (anf. st. p. 009) omnämner, att den i Ostfriesland 

 blifvit inplanterad i färskvattensgölar och der trifvits väl. För- 

 modligen har den i dylika fall haft god tillgång på föda, och 

 bristen på sådan är säkerligen orsaken till, att den icke ernår 

 sin fulla utveckling i Östersjön, samt nästan är försvunnen i de 

 nordligaste delarne af detta haf. Dess födoämnen bestå i min- 

 dre grad af smärre fiskar, såsom tobis, och utgöras företrädes- 

 vis af ryggradslösa djur, som förekomma vid hafsbottuen, så- 

 som blötdjur, i synnerhet musslor, kräftdjur, maskar och tagg- 

 hudingar, och af dessa sist nämnda så väl Echinider och Spa- 

 tangider som Asterider och Ophiurider-). 1 det stora ofvan 

 anförda exemplarets ventrikel hafva vi funnit åtskilliga exem- 

 plar af Amphidetus cordatus. Den leker hos oss i Februari 

 till Maj, och dess ägg utvecklas tiytande i hafsytan. Enligt 

 WiNTHEK^) förrättas dess lek på mindre djup, eller på 3 till 4 

 famnars d:o, och efter leken draga de sig under sommarens 

 lopp ut till djupare vatten. I Augusti och början af September 

 träffas årsungarne med de ofvan anförda dimensionerna i stora 

 massor vid långgrunda och sandiga stränder. Hanarne äro 

 ej så talrike som honorna. Med undantag af lektideu är dess 

 kött förträffligt, och den är en af vare smakligaste hafsfiskar, 

 hvilket äfven antydes af dess Norska namn Kongejiyndre ('stun- 

 dom äfven gifvet den i Danmark) och af dess Tyska namn 

 GoJdbiitt. Vid vår vestra kust är den bland de der förekom- 



1) Fortegnelse över de Danske Feiskvandsfiske; Naturlnst. Tidskr. 

 3:dje Rskke. 12:te Bd. pag. 76. 



2) P. Olsson: Lunds Uuivers:s Årsskr. Tom. VIII, 1871. 



3) Natnrhist. Tidskr. S.dje Rrekke, 12:te Bd. pag. 39. 



