884 Slägtet Pleuronectes. 



mynuiiig, och härifrån torgförda och förkrympta och små exem- 

 plar hafva vi år 1848 köpt i Archangel. Vester ut förekommer 

 den enligt Faber (Natm-g. d. Fische Islands) vid Island. Söder 

 ut sträcker sig dess geografiska utbredning till Medelhafvet och 

 Svarta Hafvet, då enligt Steindachnek') Pleuronectea lusens, 

 Pallas-) och PJcur. italicus, Gtwmun^) till arten sammanfalla 

 med den. Vi hafva haft tillfälle att med den jemföra exempl. 

 af den senare, tillvaratagna vid Nizza och förärade till här 

 varande Universitets Zoologiska museum af Prof. T. Thorell, 

 och anse oss böra instämma i den af Steinuachner framstälda 

 åsigten, åtminstone beträflånde denna art*). Den är talrik vid 



1) Sitzungsber. der math. natur wiss. Cl. der Kais. Akad. der Wis- 

 senscli. ill Wien, Bd. 57, Lste Abtli. Jalirg. 1868, pag. 719. 



2) Zoographia Rosso-Asiatica, vol. III, pag. 427. 



31 Catal. of the Fislies in tlie Brit. Mus. vol. IV, pag. 452. 



4) Vi afvika dock från Stetndachner sä vida, att vi anse den i 

 Medelhafvet förekommande, åtminstone den, som förekommer vid Nizza, 

 såsom en frän den typiska arten afvikande form eller varietet. De af oss 

 undersökta exemplaren frän Nizza, af livilka det ena har en totallängd af 

 207 mill. och det andra en d:o af 201 inill. förete nti kroppsformen och 

 fenstrålarnes antal ingen aniniirkningsvärd skiljaktighet frän den typiske 

 formen, ehuru det enas kropjishöjd är något mindre än vanligt, då den 

 blott är 72 mill. och således innehålles ungef. 2% ggr i totallängden. 

 Den i fråga varande formen utmärker sig deremot derigenom, att rygg- 

 fenan börjar något längre fram, neinligen öfver det öfra ögats framkant, 

 och att denna fena sa väl som analfenau äro i öfre eller undre kanten 

 mera jemnt ufrundade. A bliiidsidan saknas taggige knölar öfver allt, och 

 inga sådane förehnnas derstädes hvarken vid rygg- eller analfenornas bas 

 eller vid sidolinien, men ä ögonsidan förefinnas de vid basen af nämnde 

 fenor, ehuru de äfven* der saknas vid sidolinien, med undantag af någre 

 mycket små vid den allra främste delen af den samma. Afven å hufvudets 

 ögonsida saknas taggige knölar, med undantag af någre vid den långsgå- 

 ende ryggen å bakre delen af det samma. Fjällen sitta väl så tätt som 

 hos den typiske formen och äro tydligen spånlagda å den bakre delen af 

 kroppen. Stjertfenan och bröst- ocli bukfenorna likna fullkomligt dem hos 

 den typiske formen. Kroppens tunnhet och den mycket smale mellanbalken 

 mellan ögonen antyda, att denne är en jemförelsevis mindre utvecklad form än 

 den typiske hos oss förekommande. Bland de af Steindachner angifne lokaler, 

 der han erhållit den, äro Cadiz och Barcelona. — Den har blifvit beskrif- 

 ven af Eisso (Ichthyologie de Nice, p. 316) under nainn af Pleuronectes 

 passer såsom egen art. och äfven af Bonaparte (Fauna Italica, Tomo III, 

 Pesci. N:o 97, bladet 2, Tavole 1, fig. 1. - 1832—1841) under namnet 

 Platessa Passer långt innan den af GtJNTHER uppstäldes såsom en särskild 

 art. Såsom sådan är den ännu up]itagen af MOREAU (Hist. nat. des Poiss. 

 de la France, T. III, p. 301), hvilken icke synes känna till livad Stein- 

 DACHNKR om den yttrat. 



