392 S lagt et Pleurouectes. 



Euligt CoLLKTT ("Norges Fiske") äro lUKiarne olike alla 

 andre sådane af närbeslägtade former genom sin långsträckte 

 kroppsform, genom den betydliga bredden af interspinalbens- 

 trakten samt dennes tnnnhet och genomsigtighet. A en 65 

 mill. lång unge var interspinalbenstrakteu framtill ungefär så 

 hög som halfva kroppshöjden, och baktill betydligt högre. Detta 

 exemplar hade kroppen nästan ofärgad och interspinalbenstrak- 

 teu starkt genomsigtig, med svaga pigmentansamlingar. En 

 unge af endast 46 milhs längd hade på den egentlige kroppen 

 endast en hvitgul bottenfärg, tätt beströdd med reguliert stälde 

 större och mindre fläckar, och interspinalbenstrakteu hade en 

 hvitgrå bottenfärg, och var upptill (vid ryggfenan) försedd med 

 4 och nedtill (vid analfenan) med 3 större fläckar, jemte en 

 sådan tvärs öfver stjertfenans bas. Mellan desse fläckar funnos 

 talrike mindre sådane, hvilka äfven betäckte fenorna och gåfvo 

 hela ögousidau ett särdeles spräckligt utseende. Ögonsidans 

 bröstfena hade redan sin karakteristiske svarte färg. 



Mareflundran är i allmänhet mer eller mindre sällsynt vid 

 Sveriges kuster, och har endast erhållits, så vidt kändt är, vid 

 vår vestra kust och icke vid vår södra östersjökust, ehuru den 

 enligt MöBius & Heincke en och annan gång blifvit 1'åugad i 

 sydvestra Östersjön i trakten af Kiel och Eckernförde. Den 

 synes icke förekomma i södre delen af Öresund, emedan den 

 icke blifvit upptagen af C. P. Astköm i hans förteckning öfver 

 ryggradsdjuren i trakten af Lomma, men enligt N. O. Scha- 

 gekstkömM förekommer den sällan i norre delen af Öresund i 

 trakten af Landskrona, och G. Winther-) uppgifver, att den 

 der har sin sydgräns vid ön Hveen. I sydligaste delen af 

 Kattegat, vid Kullen i Skåne är den enligt Skand. Fauna minst 

 sällsynt, och är der känd af fiskarena under namnet Marcjituidra. 

 Enligt Göteborgs och Bohusläns Fauna förekommer den säll- 

 synt i hela Bohuslänske skärgården, der den fångas på blöt, 

 dyblandad sandbotten på 10 till 20 famnars djup, men i all- 

 mänhet endast äldre exemplar, så att det icke ser ut, som den 

 der vore riktigt stationär eller yuglade. Enligt benägen upp- 



1) Physiogr. SiUlsk:s i Lund Tidskr. 2:dra liäft. pag. 312, under nam- 

 net Pleur. nigromanus. Han nämner här, att den af fiskarena vid Kullen 

 är känd under namnet Skärhisiug. 



2) Naturhist. Tidskr. 3;dje Riekke, 12:te Bd p. 40. 



