898 Slägtet Pleuronectes. 



ligen stora (de största på ögonsidan hos ett 282 mill. låugt 

 exemplar omkr. 4 mill. långa och de på blindsidan lika långa) 

 och betäcka kroppen på båda sidor, i allmänhet spånlikt lagda, 

 och sträcka sig å ögonsidan mer eller mindre långt ut på alla 

 fenorna, men å blindsidan endast på stjertfenan. De äro ut- 

 märkta derigeuom att de, i synnerhet å ögonsidan, i den bakre 

 frie kanten äro väpnade med taggar. De på hufvudets blind- 

 sida sakna sådane taggar. Fjällens form på ögonsidan är oval 

 och stundom rundadt oval och stundom hos de smärre på huf- 

 vudet elliptisk. 1 allmänhet är deras bakre frie kant mer eller 

 mindre tvär och taggbärande, med 16 — 18 taggar hos de större 

 och 5 — 7 hos de mindre, och de äro försedda med tätt stående 

 koncentriska strimmor och å den instuckne delen med talrika 

 radiära fåror, som upptaga större delen af dem. De på blind- 

 sidan äro i afseende på form och taggbeväpning betydligt vex- 

 lande. De större på bakre delen af stjerten äro ovala, dock 

 något smalare än de å ögonsidan, och med den frie bakre kan- 

 ten afrundad och beväpnad med 7-- 10 taggar. De mindre 

 tjällen äro mera rundade eller rundadt ovala, och hos en del 

 är blott en och hos andra ett par taggar vid den frie kanten, 

 och hos en stor del, i synnerhet de på buken, finnas inga tag- 

 gar alls. Kärnan är i allmänhet hos alla belägen nära den 

 frie kanten. — SIdoIinitn gör en stark och baktill tydligen 

 begränsad båge öfver bröstfenan, men går för öfrigt rät långs 

 ryggraden till stjertfenan och fortsattes å denna till dess spets. 

 — Färgen på ögonsidan är hos denna, liksom hos de andra 

 arterna af slägtet, underkastad vexlingar, och är stundom mör- 

 kare och stundom ljusare, och stundom med och stundom utan 

 Häckar. Vanligen är den å nämnda sida stundom mörkare och 

 stundom ljusare gulbrunaktig, eller ock gråbrunaktig, med oliv- 

 grönaktig anstrykning, och ofta med mörkare molnfläckar och 

 marmorering. Någon gång hafva vi sett den med en enfärgadt 

 mörkt gråbrun färg å ögonsidan. Ofta har, den små fläckar, 

 som stundom äi'o mörke och brunaktige eller svartaktige och 

 stundom rödaktige och stundom blekgule, och stundom hafva 

 ljus och stundom mörk infattning. Fjällkanterne äro vanligen 

 mörke. De vertikala fenorna hafva i allmänhet å ögonsidan 

 samme färg som kroppens bottentai-g, ehuru något ljusare, och 

 de sakna hos de äldre vanlisfen fläckar. Iris har en smal mes- 



