Bergskäddan. 



403 



Fkuronectes microeexjlmlus. W. v. Wr)GHT, B. Fkies, C. U. Ekström & 

 C. J. Sundevall: Skandinaviens Fiskar, 10:de haft. 

 pag. 217, pl. 56. - 1857. 

 Platessa „ W. Yarrf.ll : History of British Fislies, 3:d edit. 



(.RichardsonJ vol I, pag. 622. — 1859. 

 Plenronectes „ A. Gunther: Catal. of the Fislies in tlie Brit. 



Mus. vol. IV, pag 447. — 1862 

 ,, „ E. Collett: Norges Fiske, pag. 145 — 1875. 



„ „ A. W. Malm; Göteb:s och Bohushs Fauna, pag. 



526. — 1877. 

 „ „ Fr. SteiNDACHNER : Sitzungsber. d. niathem. na- 



turviss. Cl. d. kaiserl. Akad. d. Wissensch. in 

 Wien, Bd. 80, l:ste Abtheil. pag. 165. — 1880. 

 Flatessa ,. E MoreaD: Hist. nat. des Poiss. de la France, 



T. Ill, pag. 294. — 1881. 

 Pleiironedes „ Francis Day: The Fishes of Great Britain 



& Ireland, vol. II, pag. 28, pl. 102. — 1880— 

 1884. 

 „ „ MöBius & Hein'JKE: Die Fische der Ostsee, pag. 



98. — 1883, 



Enligt Skand. Fauna kallas den vid Kullen i Skåne Fluädermun, vid 

 Eåä derstädes Marcflunäni och vid Grundsund i Bohuslän Sala. Enligt 

 N. O. ScHAGERSTRöll ') kallas den vid Landskrona Monflimdra. I "Skan- 

 dinaviens Fiskar" anföres, att den i Tjörns skärgård i Bohuslän kallas Berg- 

 skudda, h vilken benämning i detta arbete blifvit upptagen. C. Cederström^) 

 uppgifver, att den i trakten af Strömstad kallas Bergflundra. Enligt Gö- 

 tebis och Bohushs Fauna äro namnen Maräånga eller Marishädda de all- 

 männaste i Bohusläns skärgård, men den benämnes enligt samma arbete 

 derstädes äfven Tunge eller Tonga. Konserv. G. Kolthoff har benäget 

 meddelat oss, att den i trakten af Fiskebäckskihl kallas Plösmun. Vid 

 Christiania hafva vi hört den kallas den Spättede Tunge och vid Trond- 

 hjem Sjutunge. 



BesJcr. Deu blir större äu den närmast föregående arten, 

 men icke så stor som rödspättan. Det största exemplar, som 

 vi sett, höll i totallängd 15 '/j ^"^ii dec.m. eller 465 mill. men 

 sannolikt blir den i den högre norden något större. Med från- 

 räkning af de vertikala fenorna och den bakerste delen af stjer- 

 ten, företer den en oval och framtill trubbigt tillspetsad kropps- 

 form, som dock är underkastad ganska betydliga vexlingar, dels 

 individuelt och dels efter åldern. Stundom är kroppsformen, 

 äfven hos äldre, mera långsträckt oval och närmande sig till 



1) Physiogr. SäUskis i Luud Tidskrift, 2:dra haft. 1838, pag. 310. 



2) Ofvers. af K. Vet. Ak:s Förh. 1876, N:o 4, p. 66. 



