Bergskäddari. 407 



15 grenige strålar och å hvardera sidan 3:ne icke greuige stöd- 

 jestrålar. — Fjällen äro temligen små, elniru väl utbildade, 

 och betäcka kroppen på båda sidor, spånlikt lagda, samt sträcka 

 sig på båda sidor långt ut på de vertikala fenorna, och på ögon- 

 sidan äfven långt ut på bröst- och bukfenorna, men å blind- 

 sidan i)å dessa blott emot basen. De äro tunna och släta eller 

 obeväpnade cycloidfjäll, stundom af rundadt oval, stundom af 

 oval och stundom af elliptisk och vid den instuckne änden 

 smalare form, samt ofta bugtiga i den frie kanten. A ögon- 

 sidan äro de största hos ett exemplar af -402 mill:s längd 5 

 mill. långa, och å blindsidan 3 till 4 mill. d:o. De utmärka 

 sig för Öfrigt der igenom, att kärnan är central och stor och 

 upptager en stor del eller större delen af fjället, och att på 

 grund deraf de koncentriska strecken, ehuru tätt stående, äro 

 jemförelsevis få, och de radiära fårorna vid den instuckne änden 

 äro dels få och dels korta. Bliudsidans fjäll äro i allmänhet 

 smalare än de å ögonsidan. — SkloUmen bildar öfver bröstfenan 

 en mj^cket svag men dock märkbar båge, och går derefter rät 

 långs ryggraden till stjertfenan samt fortsattes till dennas spets. 

 Färgen är mycket vexlande. A ett ovanligt stort och friskt 

 men dödt exemplar hafva vi iakttagit följande fäi-g: Ögonsidan 

 gråbrun, med otydligt begränsade svartgrå större och mindre 

 fläckar, och de vertikala fenorna med samme, ehuru något litet 

 ljusare färg, och rygg- och analfenorua med smal hvitaktig 

 kant. Läpparne inåt ljust köttröde och utomkring gulrödak- 

 tige. Blindsidan hvit, med mörkgrå skuggning vid basen af 

 stjertfenan och med några få mörkgrå mindre iiäckar på huf- 

 vudet. Denna sidas bröstfena något grårödaktig vid spetsen, 

 och ögonsidans d:o af denna senare sidans bottenfärg. Iris blekt 

 messingsgul, med gråaktig skuggning och med mera rent mes- 

 singsgul smal ring närmast pupillen. A ett annat större exem- 

 plar hafva vi å ögonsidan iakttagit en ljust gulbrunaktig färg, 

 med fin bruuaktig punktering och med uägra få större och mindre 

 svartblå rundade fläckar, och af dessa en på ryggfenan. Hos 

 yngre friska exemplar är färgen å ögonsidan ofta ljust rödbrun- 

 aktig eller stundom mörkt rödaktig^), med svartbrun marmo- 



1) Enligt Göteb:s och Bohusläns Fauna är den vödaktiga färgvarie- 

 teten sällsyntare än den grågrönaktiga, och der yttras den förmodan, att 

 den förras färg härleder sig frän samma orsak som den rödaktiga färgför- 

 ändringen hos torsken, uemligen frän vistelsen i Florideenias eller de röda 

 algernas region. 



