Bergskäddan. 409 



och den fångas derstädes tillsamman med rödspättan på 12 till 

 16 famnars djup, och vanligen på hårdare botten och i gran- 

 skapet af undervattensberg. Något längre norr ut i skärgården 

 lär den förekomma talrikare, emedan C. Cedekström ^) uppgif- 

 ver, att den är allmän i trakten af Strömstad och är der känd 

 under benämningen Bergflundra. — Enligt K. Collett (anf. 

 st.) förekommer den vid alla Norges hafskuster ända upp 

 till den Kyske gränsen, ehuru i ringa antal i jemförelse med 

 rödspättan. Enligt hvad vi sjelfve iakttagit och enligt hvad 

 Collett äfven anför, torgföres den under hösten temligen talrikt 

 till fisktorget i Christiania, och vi hafva både under hösten och 

 sommaren funnit den vara talrik vid Bergen, äfvensom vi hafva 

 iakttagit, att den icke är sällsynt i trakten af Tromsö. San- 

 nolikt förekommer den i Ishafvet öster ut till Hvita Hafvets 

 mynning, ehuru den enligt A. J. Mela-) är sällsynt vid Eyska 

 kusten af Varangerfjorden^;. — Enligt Kröyek och Faber finnes 

 den vester ut vid Färöarna och Island och är å sist nämnda 

 ställe ganska talrik. Enligt Francis Day och E. Moreau (anf. 

 st.) går den söder ut till kusterna af England och Irland samt 

 till F)'ankrikes norra och vestra kuster ned till Arcachon och 

 Bayonne, ehuru den vid Frankrike är ganska sällsynt. Vid 

 England är den på flera ställen allmän. 



Den föredrager i allmänhet hård och bergig botten, och hål- 

 ler sig enligt hvad vi vid Bergen erfarit på ringa djup (10 

 till 20 famnars) under den varmare årstiden, och söker gerna 

 sådana ställen, hvarest finnes ymnig algvegetation. Dess tvär- 

 trubbiga tänder antyda, att den lefver af skaldjur, ehuru dess 

 svalgtänder äro temligen svaga och icke äro så tjenliga till 

 dessas sönderkrossning som de samma hos rödspättan, och man 

 har i dess veutrikel funnit lemningar af skalbärande blötdjur, 

 kräftdjur, maskar och Echinodermer. Enligt "Skandinaviens 



1) Ufvers. af K. Vet. Ak:s Förli. 1876, N:o 4, p. 66. 



2) Vertebrata Pennica. 



3) Enligt Francis Day skulle Steindachner hafva uppgifvit (Sitz- 

 uugsber. d. math. natuvwiss. Classe d. Kais Akad. d. Wissenscb. iii Wien 

 Bd. 80, Le Abth. p. 165) att den äfven förekommer så långt Öster ut som 

 vid Kamtschatka, men den Hundra, som Steind. derstädes, p. 167, uppgif- 

 ver såsom förekommande vid Kamtschatka, är en ny art, Pleiir. palkmi, 

 Steixd. som S3'nes komma mycket nära Pleur. platessa. Pleur. microce- 

 2)halus beskrifves visserligen äfvenledes af lionom derstädes, men endast ef- 

 ter exemplar frän Edinburgh. 



