Näbbgäddan. 439 



främre orbitalkanten, utgör något mera än % af underkäkens 

 d:o. Öfverkäken utgöres till allra störste delen af de med 

 hvarandra förenade mellankäksbenen, och dess tandbeväpnade 

 sidokanter bildas nästan helt och hållet af desse ben, och det 

 är blott en ytterst obetydlig tandlös del af desse sidokanter, 

 strax framom rauuvinklarne, som bildas af öfverkäksbenen, som 

 för det mesta äro betäckta af de främsta infraorbitalbenen. 

 Öfverkäken är rörlig och kan höjas och sänkas (men icke fram- 

 skjutas) till följd af en ledgång mellan den och främre änden 

 af det fasta kraniet. Till följd af käkarnes utomordentliga 

 längd är munspringan mycket läng och gapet stort, ehuiu mun- 

 vinklarne äro belägne långt framom ögonen. Framom och litet 

 ofvan hvardera främre ögonvrån är en trekantig grop, i hvars 

 midt är en tjock och bred och fint fårad, utstående och något 

 bakåt omböjd lob, vid hvars bas upptill äro ett par små och 

 korta papiller. Denne lob delar vertikalt och ofullständigt gro- 

 pen i en främre och en bakre afdelning, men till näsborrar fin- 

 nas inga spår. Utan tvifvel hafva vi här ett luktorgan, så 

 mycket säkrare som vi iakttagit, att luktnerven går till den 

 nämnde loben, och gropen är sannolikt att betrakta såsom en 

 öppen näshåla, och loben såsom motsvarande den eljest veckade 

 slemhinnan i denna. Ögonen äro temligen stora och belägna 

 på sidorna af hufvudet, och deras längddiameter, som är något 

 mindre än Yj ^f hufvudets höjd baktill, är större än deras ver- 

 tikale d:o. Afstånden mellan ögonen och de öfre vinklarne af 

 gälspringorna eller bakre kanterne af locken upptill äro obe- 

 tydligt större än bröstfenornas längd. Pannan mellan ögonen 

 är plattkonvex, och dess minsta bredd mellan ögonen är hos de 

 äldre större än hvartdera ögats längddiameter. Hjessan är äfven 

 plattkonvex. Gällocken äro stora. Locket och underlocket bilda 

 tillsamman en figur, hvars höjddimension är något större än 

 dess längddimension, hvars öfre och främre kanter, bildade af 

 locket, äro nästan räta, och bakre och undre d:o jemnt afrun- 

 dade, eller enligt Skand. Fauna en sector af en rät vinkels ra- 

 dier. Deras öfre bakre hörn är nästan rätvinkligt. Mellan- 

 locket är doldt af förlocket, som upptill är smalt och nedtill 

 starkt utbredt och hvars nedre bakre hörn är något utstående 

 bakåt och spetsvinkligt, med aftrubbad vinkel. Gälspringorna 

 äro mycket stora, sträckande sig uppåt i jemnhöjd med öfre 

 kanten af bröstfenornas fästen och nedåt och framåt till hakan, 



