446 Slägtet Beloiie. 



ett annat större foramen. O. sphenoticum har ett snedt bakåt 

 och utåt utstående utskott ofvan ledgropen för den främre led- 

 knappen å hyomandibularbenets öfre ände. Ett väl utbildadt 

 Y-formadt basisphenoidben förefinnes, som hos äldre räcker ned 

 till parasphenoidbenet, men hos yngre genom ett ligament är 

 sammanbundet med detta. Dess öfre klufne del gränsar dels 

 till o. prooticum och dels till alisphenoidbenet, och har således 

 det vanliga läget. Alisphenoidbenet är temligen litet och med 

 vanligt läge, framom ossa sphenoticum & prooticiitu och mellan 

 det senare och pannbenet, men suturen mellan det och det sist 

 nämnda benet är otydlig. Parasphenoidbenet är svagt och båg- 

 böjdt nedät. Baktill har det en skarp men låg köl, som räc- 

 ker något ut öfver basen af basilarbenets undre utskott. Plog- 

 benet är tunnt och dess främre ände är ovalt utbredd och un- 

 dertill konkav, men har ett i midten af den samme utstående 

 eller kouvext parti, som bär tand fältet. Dess bakre del är till- 

 spetsad och långs midten fårad. Silbensapparatens ben äro föga 

 utbildade. Sidosilbenen äro små men till större delen fullständigt 

 förbenade, och stöta inåt till parasphenoidbenet. Öfra silbenet 

 utgöres för det mesta af brosk, men detta är upptill täckt af 

 en liten horisontel rundad benskifva, som ligger öfver midten 

 af plogbenets främre ände och är synlig mellan de främre än- 

 darne af de stora ossa nasalia. Hjessbenen hafva fått ett ovan- 

 ligt läge, hvilket är en följd dels deraf, att kraniet genom dess 

 ofvan anförda bakre utskott blifvit förlängdt baktill, och dels 

 deraf, att pannbenen blifvit förlängda bakåt. Framtill betäcka 

 de till en del o. epotica, och der bakom betäcka de, såsom re- 

 dan blifvit anfördt, till större delen dessas stora bakåt rigtade 

 utskott, och stöta med sine bakre ändar intill de främre än- 

 darne af posttemporalbenen. De sträcka sig ej fullt så långt 

 tillbaka som o. pterotica, men långt bakom den centrale delen 

 af det öfra nackbenet. De äro skrofliga ofvan af slemkanaler, 

 liksom förhållandet är med pannbenen, och ossa pterotica, sphe- 

 uotica & nasalia. Pannbenen äro mycket stora, plattkonvexa 

 och utan kölar, och sträcka sig tillbaka nästan i jemnbredd med 

 nackhålet, men räcka icke framtill så långt fram som plogbe- 

 nets främre ände, och äro här å sidorna å ett stycke betäckta af 

 nasalbenen. Hyomandibularbenets båda öfre ledknappar äro skilde, 

 men stöta intill hvarandra och äro särdeles aflånge, och i stäl- 

 let för den bakerste ledknappen, för artikulationen med locket, 



