Näbbgäddan. 447 



är ä bakre sidau af liyomandibularbenet eu stor aflåug ledyta, 

 som icke sitter på någon hals. O. st/nqj^edicion är aflångt, 

 nedtill smalt och upptill något bredare. Qvadratbenet har ett 

 långt framåt utskjutande utskott, som är förenadt med ptery- 

 goidbenet och räcker nästan lika långt fram som detta. Gom- 

 benet är smalt och långt och temligen tunnt, och bar långs 

 undre kanten baktill en fåra och stundom framtill en springa, 

 som går djupt in mellan benets yttre och inre lameller. Bak- 

 till är det nästan i beröring med den främre änden af qvadrat- 

 benets framskjutande utskott, samt dessutom såsom vanligt med 

 mesopterygoid- och pterygoidbenen. Dess framåt rigtade maxil- 

 larutskott är kort och går parallelt med den öfrige delen af 

 detta ben. Vid främre änden är det fästadt dels vid nasalbe- 

 uet och dels vid plogbenet och är äfven i beröring med öfver- 

 käksbenet. Mesopterygoidbenet är långt, framtill temligen smalt 

 och bakåt bredare, och vid bakre änden förenadt med qvadrat- 

 benets tunne främre utvidgade kant samt med metapterygoid- 

 benet, ehuru suturerna dem emellan äro föga märkbara samt 

 ojemna. Det är inåt ytterst tunnt och stöter med sin inre kant 

 nästan intill parasphenoidbenet. Pterygoidbenet är litet, rakt, 

 framtill smalt och baktill något utbredt, och suturerna mellan 

 det och de angränsande benen äro otydliga. Metapterygoidbe- 

 net är jemförelsevis litet och upptill smalai-e. Der det är fä- 

 stadt till främre sidan af hyomandibularbenet har det 2:ne skilda 

 framåt rigtade, tunua lameller, och räcker med sin nedre, med 

 mesopterygoidbenet förenade ände föga nedom samme ände af 

 hyomandibularbenet. Mellankäksbeneu äro mj^cket stora, långa 

 och framåt smala och tillspetsade, och utgöra nästan hela öfver- 

 käken. De äro starkt förenade, ehuru med tydlig sutur, under 

 nästan hela deras längd, och hafva främste spetsen broskartad. 

 Baktill äro de bredast, och deras öfre profil höjer sig derstädes 

 ganska märkbart hos äldre individer. I midten är deras bakre 

 kant tvär, och denne är genom en rörlig ledgång förenad med 

 uasalbenen. Deras bakerste ändar äro hoptryckte, och något 

 krumböjde och ligga såsom vanligt utanpå de hoptryckte öfver- 

 käksbenen, med hvilka de äro sammanvuxne, samt äro baktill 

 och upptill mycket tunne. Deras undre sidokanter äro tand- 

 bärande till nästan hela sin längd och blott tandlöse på de- 

 ras allra bakerste delar. Längden af öfverkäksbenen utgör i 

 rät linie obetydligt mera än V4 af den samma af mellankäksbeneu, 



