Näbbgäddan. 449 



änden jemnt tillspetsad!. Detta ben är vid sitt fäste långt 

 skildt från o. sphenoticum. Locket är stort och har nästan 

 formen af en liksidig triangel, dock med det nedre främre hör- 

 net afrundadt. Från ledytan vid dess fäste till hyomaudibular- 

 benet bildar dess förtjockning en brygga å dess inre sida. Un- 

 derlocket är temligen smalt och nästan med formen af en skära, 

 och det utsänder uppåt en smal och ytterst tunn spets, som 

 sträcker sig till lockets öfre bakre hörn. Mellanlocket har nu- 

 gefär formen af en spetsvinklig triangel, med den smalaste än- 

 den rigtad framåt och nående nästan till qvadratbenets led- 

 knapp. Förlocket är mycket smalt upptill, och nedtill utbredt, 

 med det bakre nedre hörnet utstående bakåt och spetsvinkligt, 

 dock med vinkeln aftrubbad, och med dess framåt rigtade nedre 

 ände spetsigt utdragen och räckande till qvadratbenets ledknapp. 

 Dess undre kant är ojemn af utstående, radiära och der myn- 

 nande slemkanaler. Basibranchiostegalbeuet är långt, smalt 

 och for det mesta tunnt och rakt, och har vid den främre än- 

 den undertill ett något nedskjutande utskott, och är baktill ä 

 öfre kanten fåradt och vid änden tvåklufvet. Tungbenshornen 

 äro smala och långsträckta, och stylohyoidbenet är rudimentärt 

 och broskartadt. Gälhinnans strålar äro till antalet vexlande 

 mellan 9 och 13, och äro tunne, och de 2:ne bakerste äro bre- 

 dare än de andre. Af öfre svalgben finnas 3:ne par, af hvilka 

 det bakersta paret är rudimentärt och det mellersta d:o är 

 störst. Alla paren äro beväpnade med kardlikt sittande spetsiga 

 tänder, af hvilka de på det främsta och bakersta paren äro yt- 

 terst små och de på det mellersta d:o äro något större och 

 tjockare'). De båda undre svalgbenen äro sammansmälta till 

 ett enda ben af en nästan triangulär och framtill smalt tillspet- 

 sad form. Långs midten af undra sidan har det en hög och 

 skarp köL Det bär å öfra sidan en tät karda af tillspetsade 

 tänder, af hvilka de, som sitta baktill, äro större än de främre, 

 hvilka äro mycket små. — Kotornas antal är 82 till 84, och 

 deraf äro 53 till 55 bålkotor. Den l:sta kotans neuralbåge är 

 orörlig, och de 5 — 6 första kotornas neuraltaggar bära vid spet- 

 sen hvardera en tunn och bred nästan membranös benskifva, 

 hvilka skifvor äro mer eller mindre förenade med hvarandra. 



1) Kköyer och Nilsson hafva endast funnit 2;ne par öfre svalgben, 

 och hafva således förbisett det bakersta rudimentära paret. 



Lilljeborg : Fiskarne. II. 29 



