Näbbgäddan, 453 



stundom fram med pilens hastighet. Den håller sig vanligen 

 högt uppe i vattnet samt i större eller mindre stim, detta se- 

 nare i synnerhet under fortplantningstiden. Den är migrato- 

 risk, och närmar sig kusterna under våren emot fortplantningen, 

 samt stannar åtminstone till stor del qvar i dessas granskap i 

 sund och fjärdar under en del af den varmare årstiden (från 

 Maj till Juli), och går åter ut till hafs och t. o. m. till vida 

 oceanen under slutet af sommaren och under hösten, hos oss van- 

 ligen i Augusti och September. Enligt hvad som redan ofvan är 

 anfördt vandrar den efter slutad lek från Öresund in i Öster- 

 sjön och går under hösten tillbaka derifrån till Kattegat och 

 Nordsjön. Om dess beteende i Öresund yttrar N. O. Schager- 

 sTKöM (anf. st.): "Det är en verkligt brillant anblick att se ett 

 större stim af denne fisk en klar dag jagas af Springare (Del- 

 phin. Delphi s)"^). Den följer då vattenytan och gör ofta en alns 

 höga språng öfver den samma". Kröyer yttrar: "Om sommaren 

 i lugnt väder leker den t. o. m. ofta i vattenytan, och man 

 får då icke sällan se den roa sig genom att springa öfver en 

 på hafsytan simmande träpinne, ett halmstrå o. d. Stundom 

 kan det t. o. m. hända, att en Hornfisk springer in i en båt. 

 När den fångas på krok, hoppar den våldsamt omkring så länge 

 den förmår" etc. Den tillhör i allmänhet uteslutande hafvet, 

 och företrädesvis sådant haf, som har mera salt vatten, men i 

 Skandinavisk Fauna anföres exempel på, att den gått upp i 

 färskt vatten, och der namnes, att den från Öresund går upp i 

 Höjeå och har der stundom blifvit fångad så långt upp som vid 

 Wärpinge, nära Lund och nära 7* oail från hafvet. Den är 

 mycket rofgirig, men dess föga uttänjeliga svalg tillåter den 

 icke att svälja fiskar, som äro särdeles store i förhållande till 

 dess egen storlek. Dock skall den förfölja och sluka sill, och 

 man' har en och annan gång iakttagit, att den med endera äf 

 sine käkar genomborrat temligen store fiskar, såsom makril, 

 sardin och unglax. Den lefver i allmänhet af småfisk och 

 kräftdjur, men den slukar stundom äfven insekter, som råkat 

 komma ut på hafvet och der omkommit. Vi hafva en gång 

 jemte lemningar af smärre fiskar, troligen Gobiider, uti dess 



1) Enligt hvad vi i l;sta bandet af detta arbete, pag. 255 & 259 an- 

 fört, är den här yttrade förraodan oni D. delphis utan tvifvel ogrundad, 

 och det har säkerligen varit tonfiskar som förföljt näbbgäddorna. 



