460 Slägtet Sconibresox. 



kant och stjertfenans bas och något bakom uiidten af totalläng- 

 den, äro något kortare än bröstfenorna, och räcka på långt när 

 icke till aniis samt hafva 6 strålar. — Stjertfenan är af me- 

 delmåttig storlek, baktill djupt inskuren, med trubbigt till- 

 spetsade flikar, och med den nedre fliken något längre än den 

 öfre. Dess längd är ungef. lika med afståndet mellan ögats 

 framkant och den bakre kanten af locket, och dess höjd vid 

 spetsen är föga större än dess längd. Den har 15 fullständige 

 strålar och å hvardera sidan 5 ofullständige stödjestrålar, och 

 de förre hafva mycket långa leder. — Fjällen äro af omvex- 

 lande storlek, liksom hos näbbgäddan, men jemförelsevis något 

 mindre, samt tunna och lätt aftallande cycloidfjäll, af oval eller 

 elliptisk form, med kärnan närmare ena kanten och med tal- 

 rika och tätt stående koncentriska strimmor. De största hos 

 det .300 mill. långa exemplaret hafva största diametern 2 — 3 mill. 

 lång. — SidoJinien ligger på sanima sätt, som hos näbbgäddan, 

 uti en rad framifrån bakåt genomborrade fjäll långs hvardera 

 sidan af bukkanten, men då buken här är tunnare, ligga de 

 båda sidolinierna hvarandra närmare. Dessa fjäll äro af en 

 nästan rhomboidisk form och med störste diametern ungef. 2 

 mill. Dessa båda, sidolinierna bildande fjällrader sträcka sig 

 bakom analfenan, men upphöra framom stjertfenan och mellan 

 3:dje och iide småfenorna. — Färyen är hos friska exemplar 

 på ryggen blågrönaktig, mörkast raidt åt ryggen och ljusare 

 och mera grönaktig på sidorna af den samme, och hos sådana, 

 som legat i sprit, på hela ryggen mörkt blåaktig. Denne färg 

 begränsas nedåt af ett äfven hos spritexemplar tydligt, långs 

 öfre kroppssidan gående, temligeu bred t, glänsande och ljust 

 silfvergrått band, som sträcker sig ända till stjertfenans bas. 

 Öfra sidan af hufvudet har samme färg som ryggen. Sidorna 

 af hufvudet, kroppssidorna och buken äro silfverhvita. Rygg- 

 fenan och de öfre småfenorna äro ljusai'e blågrönaktiga, och 

 stjertfenan är grönaktig, med mörkare spets och med mörka 

 tvärstreck på strålarnes ledgångar. Bröst- och bukfenorna och 

 analfenan äro gulaktiga. Iris är guldgul. 



Hos små ungar äro fenorna väl utbildade långt innan un- 

 derkäkens förlängning börjat. Lutken (anf. st.) har af bildat en 

 sådan unge af 40 milhs längd, hos hvilken fenorna och äfven 

 småfenorna äro väl utbildade. Det är derför lätt att skilja dem 

 från ungar af Belone. 



