466 Slägtet Exocoetus, 



alltid trån vindsidan. Då deras stjertfena nedsänkes i vattnet, 

 göra de icke sällan i samma horisontella plan en böjning åt 

 höger eller venster. Under blåst, eller då hafvet är i rörelse, 

 visa de sig oftare öfver vattnet än då vädret är lugnt. För 

 fartyg, som råka in bland simmande stim af dem, fly de un- 

 dan upp i luften lika så väl som för roffiskar och hvaldjur. Då 

 de simma, hålla de bröstfenorna tryckta till kroppen. De rof- 

 fiskar, som jaga dem upp ur vattnet, äro i synnerhet Dorad- 

 fiskar af slägtet Coryph<Bna eller "Dolphins", såsom Englands 

 sjömän vanligen kalla dem, tonfiskar, boniter och pelamider. 

 — Främre extremiteternas benbyggnad öfverensstämmer enligt 

 MöBius närmast med den hos slägtet Belone, och afviker enligt 

 den af honom lemuade afbildniugen endast derigenom, att nyc- 

 kelbenet är något mera utbildadt; och dessa extremiteters mu- 

 skelbyggnad afviker enligt den samme från andre benfiskars 

 endast genom en jemförelsevis större volum. — Munöppningens 

 ringa storlek och den obetydliga utvecklingen af tänderna ut- 

 visa, att flygfiskarne icke äro roffiskar, och man har i deras 

 tarmkanal funnit lemningar af små, pelagiska kräftdjur, hvilka 

 troligtvis jemte en del andra smärre ryggradslösa hafsdjur ut- 

 göra deras föda. För att ur vattnet sila dessa djur äro de tal- 

 ]-ika och långa gälräfstäuderna tjenliga. 



1. Exocoetus exsilieus, Bloch. 



Större flygfisken. 



Bukfenorna äro fastade ungef. midt emellan bakre kan- 

 ten af ögonhålan och basen af stjertfenan, eller något litet 

 bakom midten mellan nosspetsen och nämnde bas^ och de äro 

 långa och räcka nngef. till eller nära analfenans slut. Bröst- 

 fenorna räcka ungef. till stjertfenan, och deras 2:dre stråle 

 är tvågrenig och den 3:dje är längst. Ryggfenan börjar ett 

 godt stycke framom analfenan eller ungef. Öfver aniis, och 

 analfenan är kort. B.yggsidan är gråblå, sidorna och buken 

 silfverhvita och bröstfenorna blygrå samt mer eller mindre 

 violetta på inre sidan och med en hvitaktig kant vid strålar- 

 nes spetsar. 



Ef. 11-13; af. i); brf. 15—17; bf. 6; stjf. 8-4+18- 

 20 + 5. 



