Gäddan. 483 



De små ungarne afvika, liksom andra smärre fiskungar, från 

 de äldre genom kortare nos. Hos en unge af 37 mill:s längd 

 hafva vi funnit hufvudets d:o vara 11 V2 ^i^l- och nosens d:o 

 vara 4 mill., hvilken senare således innehölls nära 3:ne ggr i 

 den samma af hufvudet. Den antager emellertid tidigt sina 

 normala proportioner. Hos en unge af 95 milhs längd hafva 

 vi funnit hufvudets längd vara 28 mill. och nosens d:o 12 mill. 

 och den sist nämnde innehölls således endast 2V3 gg^ i hufvu- 

 dets d:o. Vid en längd af 26 mill. har ungen för öfrigt re- 

 dan erhållit ungef. den utbildade fiskens normale form å huf- 

 vudet, kroppen och fenorna, och nästan alla spår af de embryo- 

 nala fenorna äro försvunna, och den är då antagligen 7 — 8 

 veckor gammal^). Ungarne växa fort, ehuru tillväxten är vex- 

 lande och såsom naturligt beroende af mer eller mindre gyn- 

 samma förhållanden : såsom mer eller mindre tillgång på nä- 

 ring samt på en lämplig temperatur. Enligt Norbäck (anf. st.) 

 kan vid tillgång till riklig näring och i ett tillräckligt stort 

 vatten en ung gädda på ett år ernå en vigt af I skålpund. 

 Under vanliga förhållanden lär den vid ett års ålder blott vara 

 150—200 och vid två års d:o vara 240—300 mill. läng. En- 

 ligt Hederström -) skall den vid 3 års ålder vara 1 V2 fot lång 

 och väga 1 skålpund, och vid 4 års ålder vara 2 fot eller 600 

 mill. lång och väga 2 — 3 skålpund, vid 6 års ålder vara 2V2 

 — 3 fot eller 750 — 900 mill. lång och väga omkr. 6 skålpund, 

 och vid 12 års ålder skulle den redan vara 4 fot eller 1,200 

 mill. lång och väga omkr. 1 '/o lispund. Ehuru gäddan växer 

 fort, blir den dock mycket gammal, och man har uppgifvit dess 

 ålder till 100 ä 200 år och t. 0. m. ännu äldre, ehuru upp- 

 gifterna härom ej äro fullt säkra. 



Vi hafva icke fått se någon afvikande varietet af gäddan^ 

 men G. Lindström (Om Gotlands Fiskar), omnämner, att en vid 

 Gotland i Östersjön förekommande "kort form" å Gotland kallas 

 Stubbgädda, och detta namn antyder naturligtvis en varietet^ 

 som är utmärkt genom kortare kroppsform. 



Skelettet. Det fasta kraniet, som har en långsträckt och 

 något nedtryckt form, utmärker sig i detta afseende i synnerhet 



1) C. J. Sundsvall : Om Fiskyngels Utveckling; K. Sv. Vetensk. 

 Akad:s Handl. Ny följd, Bd. 1, pag. 12, pl. II, fig. 10. - 1855. 



2) K. Vetensk. Akad:s Handl. 1759, pag. 226. 



