504 Slägtet Salnio. 



och den största eller 1200 — 1400 millrs d:o. Härvid torde det 

 emellertid böra anmärkas, att de nykläckte ungarne, som här 

 föga komma i betraktande, tillhöra ett särskildt stadie, äfven- 

 som att gränserne mellan dessa stadier icke äro skarpe. 



Anm. 1. Beträffande den reaktion emot uppställningen af ett större 

 antal arter inom detta slägte, som på senare tiden inträdt och som ofvan 

 blifvit antydd, sanat började redan innan Gttntuers "Catalogne" utiiom, få 

 vi anföra följande. Uti Öfversigten af K. Vetensk. Akademiens Förhand- 

 lingar, 5:te årgången, för år 1848, pag. 59, har S. Nilsson förklarat sig 

 luta starkt åt den åsigten, att vi i Sverige blott hafva 2 me arter af släg- 

 tet Salmo, nemligen S. salar, LlN. eller blanklaxen, och S. salvelinus. Lin. 

 eller rödingen, af hvilka hvardera uppställes såsom typ för en särskild af- 

 delning inom nämnda slägte (l:o Öringar eller TruttcB och 2:o Rödingar eller 

 Salvelini), men han har dock beslutit sig för att upptaga, såsom mest 

 skilda och med minst variabla kännetecken försedda, 5 särskilda arter inom 

 Sveriges fauna, nemligen 1. S.. salar, Lin. 2. S. eriox, LiN. 3. S. trutta, 

 Lin. 4. S. salvelinus, Lin. och 5. S. carhonarius, Ström. Uti Skandina- 

 visk Fauna, 4:de delen, Fiskarne, hvars 2:dra häfte, der detta ämne afhand- 

 las, utkom 1853, har han ännu yttrat sin benägenhet för samma åsigt, 

 men han har dock der modifierat denna något derigenom, att han uppta- 

 git flere skilde former eller arter, nemligen S. salar, S. eriox och såsom 

 varietet under den S. ocla, NiLSS., S. trutta, S. ferox, Jardine, S. fario. 

 Lin., S. salvelinus eller Salvelini, och såsom varieteter under den S. sal- 

 velinus, Lin. Bloch, S. alpinus, Lin., S. carhonarius, Ström och & ruti- 

 lus NiLSS. — På grund af de iakttagelser öfver vare laxartade fiskar, som 

 vi under en vetenskaplig resa år 1848 i Sverige, Norge och Ryssland hade 

 tillfälle att göra, i synnerhet vid Elfkarleby å de i Dalelfven förekommande 

 laxarterna, hafva vi i Öfversigten af K. Vetensk. Akad:s Förh 1849. pag. 

 37, yttrat den förmodan, att vi i 'Sverige inom den l:sta afdelningen af 

 slägtet Salmo, nemligen Nilssons afdelning Truttce, blott hafva 2:n'6 sä- 

 kert skilda arter, nemligen Salmo salar och S. eriox. Denna åsigt var 

 hufvudsakligen grundad derpå, att vi inom denna afdelning blott iakttagit 

 2:ne skiljaktige utvecklings- eller ungformer '), och att man eljest i all- 



]) "Vi äro fortfarande af den åsigten, att desse skiljaktige utveck- 

 lingsformer utmärka 2:ne numera distinkta arter, ehuru dessa stå hvar- 

 andra mycket nära, och sannolikt i öfverensstämmelse med den af F. A. 

 Smitt i det ofvan citerade arbetet uttalade åsigten ursprungligen ut- 

 gjort en enda form, som närmast öfverensstämt med grålaxen, eller 

 möjligen varit en grålax, från hvilken blanklaxen sedermera emanerat 

 eller differentierat sig. Den i Wenern på sätt och vis instängde blank- 

 laxens tendens till återgång till grålaxtypen lemnar ett stöd för ett så- 

 dant antagande, men den omständigheten, att den i sina tidigare ut- 

 vecklingsstadier (stirr- och forellstadierna enligt Smitt, anf. st. p. 98 & 

 99) är en typisk blauklax, talar för att diflEerentieringen går tillbaka 

 till en mycket aflägsen tidsperiod, och bakom den, då tillträde från 

 hafvet till Wenern för den stod öppet. 



