Afdeln. Truttfe. 509 



försvagning synes vara störst hos de äldre och mera könsmogne 

 och i synnerhet hos den äldre hanen, och man har på grund 

 deraf t. o. ra. yttrat den förmodan, att den föranleder dennes 

 död. Åtskilliga iakttagelser hafva dock ådagalagt, att så icke 

 i allmänhet är förhållandet, om det än någon gång skulle vara 

 händelsen. Det är emellertid tydligt, att de individer, som 

 blifvit mycket medtagne, kunna behöfva lång tid till att åter- 

 hemta sig så mycket, att de åter antagit sitt förra normala 

 utseende. Huru lång tid dertill åtgår för större och äldre in- 

 divider, har man icke iakttagit, ehuru man i allmänhet tyckes 

 hafva förmodat, att de redan nästa vår skulle hafva iklädt sig 

 den normala hvardagsdrägten. Stor sannolikhet föreligger för 

 det antagandet, att de äldre året efter leken äro oförmögne af 

 ny lek. För yngre individer har man enligt W. Brown') vid 

 Stormontfield i Skotland iakttagit, att de efter 5—6 månader 

 återkommit till de ställen, der de förut lekt, och då haft ut- 

 seendet af fullt restituerade blanklaxar, samt stigit 7 — 10 skål- 

 pund i vigt. I afseende på de äldre omnämner Francis Day 

 (anf. ^t.), att man vid Stormontfield en gång vid lektiden märkte 

 och utsläppte en äldre hane af 20 skålpunds vigt, sedan han 

 blifvit begagnad till artificiel befruktning, och att han ej förr 

 än efter 2:ne år blef återigen fångad på samma ställe, och be- 

 fans då hafva stigit i vigt till nära 30 skålpund. Sedan han 

 då ånyo blifvit begagnad till artificiel befruktning, blef han 

 återigen utsläppt såsom frisk och stark, men blef icke derefter 

 iakttagen. Vi hafva åtskilliga gånger haft tillfälle att iakttaga 

 större exemplar af båda könen af så väl SaJmo salar som S. 

 trutta, som under våren och sommaren (April, Maj, Juni och 

 Juli) ännu i mer eller mindre grad varit qvar i lekdrägten 

 (förmodligen föregående höstens). De exemplar af S. salar, som 

 företett detta förhållande i någon högre grad, hafva haft ett 

 blekt, grårödaktigt kött, och derför af fiskhandlarne blifvit 

 tilldelade namnet grålax, lika väl som de, hvilka tillhört arten 

 S. trutta. Då detta förhållande hos dylika exemplar af S. salar 

 förorsakar i ett och annat afseende eller kännemärke ett när- 

 mande till S. trutta — liksom steriliteten hos denne senare 



1) The Natural History of the Salraon as ascertained by the recent 

 Experiments in the artificial spawning and hatching etc. at Stormontfield, 

 on the Tay, pag. 106—107. — 1862. 



