Blanklaxen. 521 



fenorna och räcka på långt när icke till auus, och deras längd 

 innehålles hos hanen omkr. 9 till 10 och hos honan omkr. 10 

 till 11 ggr i totallängden, och de hafva en nästan triangulär 

 form, med det inre bakre hörnet afrundadt eller aftrubbadt, 

 och deras strålar äro 8 till 10, ehuru vanligen 9. Öfver yttre 

 delen af deras bas är ett tillspetsadt lancettforraigt eller dolk- 

 formadt hudbihang, som vanligen räcker till eller nära deras 

 midt, men hos Wenerns blanklax är betydligt kortare. — Stjert- 

 fenan är temligen stor och starkt utspärrad och i bakre kan- 

 ten (stundom dock med undantag af lekdrägten) mer eller min- 

 dre urriugad och med spetsiga hörn. Den är i allmänhet nå- 

 got längre hos hanarne än hos honorna. Dess längste, till hör- 

 nen utlöpande strålar, mätte från deras bas och ej från fjäll- 

 gränsen, äro merendels hos honan och de något yngre uugef. 

 dubbelt eller ock något mera än dubbelt längre än dess mel- 

 lerste d:o, men (i synnerhet i lekdrägten) hos de äldre hanarne 

 och en och annan större hona äro de senare strålarne märkbart 

 längre än 72 ^^ *^6 förres längd, ehuru alltid kortare än ^g af 

 den samma. De längste strålaines längd, som innehålles ungef. 

 5 till 7 ggr i totallängden, och är stundom jemförelsevis störst 

 hos Wenerns blanklax, är i allmänhet något större än % af 

 hufvudets d:o, men hos den äldre hanen i lekdrägt utgör den 

 icke % 3,f den samma, till följd af hufvudets eller rättare no- 

 sens då skedda förlängning, och hos den äldre hanen eljest hafva 

 vi ofta funnit deras längd utgöra nätt och jemnt 7* ^i den se- 

 nare. Strålarne i denna fena äro 19 fullständige och 5 till 7 

 stödjestrålar å hvardera sidan. — Fjällen äro små, ehuru icke 

 mycket små. Uti detta stadiet är enligt F. A. Smitt ^) medeltalet 

 af snedt tvärgående tjällrader å kroppen 133, och i en långs- 

 gående rad af Vio kroppslängd (totallängd) strax ofvan sidoli- 

 nien och strax framom ryggfenan minst 15 och mest 21, och 

 strax bakom analfenans början minst 12 och mest 17. Vi hafva 

 i en dylik rad å dessa ställen af ^4 hufvudlängd räknat å förra 

 stället 8 till 10 och å det senare 7 till 9. Uti en sned tvär- 

 rad nedåt och framåt från slutet af fettfenans bas till sidoli- 

 nien äro 11 till 13 fjäll. Fjällen äro i allmänhet något större 

 än hos följande arten. Såsom i Skandinavisk Fauna uppgifves 



1) Kritisk Förteckning öfver de i Riksmuseum befintliga Salmonider, 

 pag. 80—81. 



