536 Slägtet Salmo. 



mellerste stjertfenstrålarne, hafva vi å den l:ste högre gälbågeu 

 räknat 22 gälräfständer och å den venstre d:o 21 d:o, alla väl 

 utbildade och ingen knölformig. De nedre svalgbenen öfver- 

 ensstämde fullkomligt med blanklaxens d:o. Posttemporalbenen 

 hos den samma företedde den enligt Nilsson för blanklaxen ty- 

 piske formen, och dess större öfre gren var emot spetsen jemnt 

 afsmalnande. Tungans tandbeväpning var hos denna hona sva- 

 gare än vanligt, och den hade blott å hvardera sidan 2:ne små 

 tänder. 



Missbildningar förekomma icke sällan bland de artiticielt 

 kläckte ungarne, och man träffar bland dem de, som hafva två 

 och t. 0. m. tre hufvud. Bland de i frihet lefvande blank- 

 laxarne äro de mycket sällsynta. Malm (anf, st. p. 537) anför 

 en sådan, som hade främre delen af nosen böjd neråt och 

 inböjd mot gommen, så att nosens längd ej var större än 

 ögats diameter. Den till halfva sin längd fritt framskjutande 

 underkäken var starkt uppåt böjd, till jemnhöjd med ögats 

 öfre kant. 



Skelettet. Det fasta kraniet är, i synnerhet framtill till 

 betydlig del broskartadt, eller har en betydlig del af primor- 

 dialkraniet qvar. Det är af en något snedt pyramidformig 

 form, med den bakre delen utgörande pyramidens bas, och med 

 dess spets trubbig och urgröpt. Dess största höjd baktill utgör 

 nära -Ve af dess största bredd, och denna senare innehälles ej 

 fullt 2:ne ggr i dess längd från bakre kanten af basilarbenet 

 till främre d:o af ethmoidbrosket. Basilarbenet är bredare än 

 högt, och är undertill för det mesta täckt af paraspheuoidbenet, 

 och är upptill genom sidonackbenen skildt från nackhålet. Sido- 

 uackbenen sammanstöta nedtill med h varandra, och äro hvart- 

 dera försedda med en stor och plattad ledknapp, för artikula- 

 tioneu med den l:sta kotan, och desse ledknappar sträcka sig 

 ungef. lika långt tillbaka som basilarbenet. Upptill, vid öfver- 

 ste delen af nackhålet äro sidonackbenen åtskilda från hvarandra, 

 och nackhålet är här omslutet af primordialkraniets brosk. Öfre 

 nackbenet är långt skildt från nackhålet, och sträcker sig föga 

 ned på kraniets bakre vägg, hvilken under det samma utgöres 

 af brosk. För öfrigt har det det vanliga läget mellan ossa 

 epotica, hjessbeneu och pannbenen. Dess hoptryckta vertikala 

 öfra utskott är temligen tjockt men litet, och utskjuter bakåt 

 på långt när icke så långt som de bakåt utskjutande utskotten 



