Blaiiklaxen. 543 



Gälhinnornas strålar äro sabelformige, med trubbige spetsar och 

 de tilltaga i storlek och bredd bakåt, så att de bakerste äro mera än 

 dubbelt större och bredare än de främste. l:ste gälbågens gälräfs- 

 tänder äro hos de äldre alla tillspetsade, och vanligen 20 — 22 

 till antalet. De nedra svalgbenen äro aflånga och något trind- 

 lagda samt likna till formen mycket de föregående ostia cera- 

 tobranchialia, och äro af ungef. samma längd som det närmast 

 till dem varande paret af dessa, men de äro dock icke långs 

 bakre eller undra sidan urhålkade såsom de. Vid deras bakre (inre) 

 kant hafva de å midten en liten utvidgning, som baktill slutar 

 med en mer eller mindre tvär afsats, hvilken hos stora exem- 

 plar af följande arten endast är svagt antydd, men jemte utvidg- 

 ningen helt och hållet saknas hos de yngre af den samma. På 

 deras främre kant sitta i en rad omkr. ö — 9 kortare gälräfs- 

 tänder, som alla äro tillspetsade, ehuru de innerste äro mycket 

 små. Hos den följande arten äro nästan alla dessa gälräfstän- 

 der föga utbildade och hafva formen af ruggige knölar. På den 

 nämnda utvidgningen äro de långs bakre kanten beväpnade med 

 en rad af smärre krökta och spetsiga tänder och stundom in- 

 nanför denna rad med endast en eller annan sådan tand, då 

 deremot den följande artens undre svalgben derstädes äro be- 

 väpnade med 2 — 3 rader af dylika tänder. Gälräfständerna å 

 de 3:ne föregående paren af o. ceratobranchialla äro i allmän- 

 het fullständiga och mera utbildade än de samma hos följande 

 arten, der de äro kortare och till icke ringa del knölformiga. 

 — Kotornas antal är 59 till 60, och af dessa höra enligt Malm 

 33 och enligt Kröyer och vår egen iakttagelse 35 till bålen. 

 På större delen af bålkotorna, räknade framifrån, äro neural- 

 bågarne rörligt fastade i fördjupningar å öfra sidan af kotkrop- 

 parne, och neurapophyserna utlöpa i långe och smale neui-al- 

 taggar, som äro skilde från hvarandra (d. v. s. de å samma 

 kota äro icke såsom vanligt sammansmälte) å en stor del af 

 dem. De 3 — 4 sista kotorna i stjerten äro heterocerkt uppsti- 

 gande eller böjda uppåt, och de flesta af de stjertfenan bärande 

 skifvorna äro derför fastade å undra sidan af de bakersta stjert- 

 kotorna, och stjertfenan följaktligen egentligen heterocerk, ehuru 

 den till utseendet är homocerk'). Stjertens neural- och haemal- 



1) Det är enligt A. Kölliker (Uber das Ende der Wirbelsäule der 

 GaHoiden und einiger Teleostier. Leipzig 1860, p. 23, Taf. IV, fig. 1—4) 

 inre heterocerki. 



