544 Slägtet Salnio. 



taggar äro imgef. af samma längd. Med undantag af de 2: ne 

 främsta bålkotorna, bära alla dessa kotor refben, som alla äro 

 långa och smala, och af hvilka de bakersta äro fastade långt 

 ut på parapophyserna. 32 af bålkotorna, räknade på samma 

 sätt, och deribland äfven den l:sta inbegripen, hafva hvardera 

 ett par vid neurapophyserna rörligt fastade långa, smala och 

 bakåt böjda ben, som till läge och utseende tyckas motsvara 

 de å de 4 — 5 första kotorna hos gäddan förekommande orörliga 

 ben eller utskott, som, enligt hvad ofvan blifvit anfördt, blif- 

 vit ansedda såsom diapophyser. På de 4 — 5 bakersta af dessa 

 kotor sitta de längre upp på neurapophyserna. — Posttemporal- 

 benet är klykformigt, men dess nedre, till o. opistJwticum fa- 

 stade gren är liten och tillspetsad, och dess öfre d:o, som är 

 fästad å öfra sidan af o. epotlcum, är stor och nedtryckt samt 

 omkr. 3 ggr längre än den förre. Den är nästan bredt sabel- 

 formig och har mer eller mindre trubbig spets. Der den utgår 

 från benets nedre, brede och snedt och ojemnt afrundade ände 

 eller kropp, är den bredare och aftager i bredd uppåt, samt 

 har den främre kanten konkav och den bakre konvex, och stun- 

 dom med spår till en mycket trubbig vinkel å midten. I detta 

 senare fallet och stundom äfven eljest är den på ett stycke 

 mellan denne vinkel och den nedre grenen jemnbred och med 

 främre och bakre kanterne parallele. men vanligen är dess 

 främre, tunnare kant ned emot den nedre grenen mera utstå- 

 ende, och derigenom gifvande denne gren en nedåt allt jemnt 

 bredare, eller uppåt allt jemnt afsmalnande form'). Supracla- 

 vicular benet är ungef. af samma längd som postteraporalbenet 

 och af en aflångt elliptisk form, samt merendels rakt, då det 

 deremot hos den följande arten är mer eller mindre tydligen 

 böjdt. Nyckelbenet är stort och bredt, men tunnt samt nästan 

 med form af en strumpläst, å yttre sidan konvext och å den 

 inre konkavt. Det utskott å dess öfre ände, utanpå hvilket 



1) Uti Skandinavisk Fauna anföres af NiLSSON denne senare form å 

 detta ben, som der efter Cuvier kallas suprascapularben, såsom ett utmär- 

 kande kännetecken, hvarigenom blanklaxen skulle skiljas från grålaxen, hos 

 hvilken den i fråga varande grenen på ett stycke å midten i allmänhet är 

 jemnbred. Ehuru man oftast finner denne form ä benet hos blanklaxen, är 

 den dock enligt vara iakttagelser långt ifrån konstant, och vi hafva träffat 

 honor af blanklaxen, der det venstra postteraporalbenets öfre gren haft den 

 för grålaxen utmärkande formen, då det högras d:o haft den typiske formen. 



