Grålaxen. 565 



den grad förtära på laxlinor fastnade blanklaxar, att fiskarena 

 stundom derigenom nödsakas att helt och hållet öfvergifva detta 

 laxfiske. Med afseende på andra fiender förföljes den, såsom be- 

 kant, äfven af uttern, och Kröyer anför, att stundom en art af 

 si. Petromyzon^ sannolikt P. marinus^ i hafvet brukar suga 

 sig fast vid dess buksida mellan bröstfenorna. För öfrigt hem- 

 sökes bianklaxen af diverse parasitiska kräftdjur och intestinal- 

 maskar, och möjligen kan enligt Kuchenmeisters förmodan blås- 

 masken till den Brede Binnikemasken (Bothriocephalus latus), 

 som af M. Braun i Dorpat blifvit funnen incysterad i köttet 

 hos gäddan och laken, äfven komma att finnas i blanklaxens 

 kött, och derigenom den hysta förmodan, att menniskan ofta 

 blir behäftad med denne binnikemask genom att förtära grafvad 

 blanklax, blifva bragt till full visshet. 



2. Salmo trutta, Linné. 



Grålaxen eller Laxöringen^). 



G älräf ständernas antal å l:ste gälbågen 13 till 20 (van- 

 ligen 15 till 19), och af dem äro 1 till 9 (vanligen 3 till 5) 

 knölformiga, Ofverkähshenets längd från af satsen i allmän- 

 het betydligt längre än den trubblge nosens d:o, och det rächer 

 märkbart bakom ögat. I stirrstadiet utgör detta bens höjd 

 ungef. eller nära V4 af dess längd. Stjertens höjd strax 

 framom stjertfenan innehålles vanligen — stundom med undantag 

 af den sterile formen — icke 2:ne ggr i de längste stjertfenstrå- 

 larnes längd, och denna senare längd är — doch med undan- 

 tag af den sterile formen — vanligen på långt när icke dub- 

 belt större än den samma af de mellerste d:o. Stjertfenan är 

 i laxstadiet — med undantag af den sterile formen — tvär 

 eller mycket grundt urringad, och hos hanen ofta något kon- 

 vex, och dess hörn äro föga eller icke sjjetsiga. Uti stirr- 



1) Ehuru, såsom vi redan ofvan 3'ttrat, man under benämningen grå- 

 lax i folkspråket i allmänhet förblandar både föregående och den nu i fråga 

 varande arten, hafva vi dock i öfverensstämraelse med F. A. Smitt ansett 

 oss böra företrädesvis begagna detta namn såsom utmärkande den senare 

 arten, af det skäl, att benämningen laxöring äfvenledes ofta i samma språk 

 tilldelas båda arterna och hufvudsakligen afser dem i ett något mindre 

 utbildadt tillstånd, eller i det af oss så kallade öringstadiet. 



