Grålaxen. 571 



rundning öfvergår i dess undre d:o, så bilda de båda förre 

 med deu sist nämnde en mer eller mindre märkbar antydning 

 till vinkel, eller närma sig, såsom det heter i Skandinavisk 

 Fauna, till vinkelhakformen. Suturen mellan locket och under- 

 locket närmar sig till den horisontella rigtningen, och är icke så 

 starkt uppstigande som den samma hos blauklaxen, och afstån- 

 det mellan det främre öfre hörnet af underlocket och det bakre 

 öfre d:o af det samma är i allmänhet mindre än det samma 

 mellan det senare och gälspringans öfre vinkel. Hos honan är 

 vanligen lockets bakre kant svagt afrundad, och underlockets 

 bakre d:o icke nedtill så tvärt afrundad som hos hanen, men 

 deras bakre och undre kanter bilda dock i allmänhet äfven hos 

 henne iche en så jemn cirkelbåge, som hos blanklaxeu, och su- 

 turen mellan locket och underlocket äfvensom alståndet mellan 

 de öfre främre och bakre hörnen af det senare förete ungef. 

 enahanda förhållande med det samma hos hanen. Midt för su- 

 turen mellan locket och underlocket är vanligen i bakre kanten 

 af förlocket en liten urbugtning. Gälhinnorna likna dem hos 

 blanklaxen, och hvardera har 10 till 13 strålar. — Tänderna, 

 som äro af samme form som hos blanklaxen, äro vexlande, och 

 äro liksom hos honom på käkarne i allmänhet mera utbildade 

 eller större hos hanarne än hos honorna, och på plogbenet hos 

 de äldre färre än hos de yngre, ehuru de å detta ben i allmän- 

 het fällas senare än hos blanklaxen, och sitta längre qvar hos 

 dem, som ständigt vistas i färskt vatten. Vi hafva å hvartdera 

 mellankäksbenet hos en äldre hane räknat 8 och hos en sådan 

 hona 5 till 6 tänder, och å hvartdera öfverkäksbenet hos den 

 förre 15 till 20, och hos den senare 15 till 17 dylika. På 

 hvardera underkäkshalfvan hafva vi hos den förre räknat omkr. 

 18 — 20 och hos den senare ungef. samma antal tänder, samt 

 på hvartdera gombenet 16 — 17 d:o. Tänderna på plogbenet 

 äro till antalet betydligt vexlande, liksom hos blanklaxen, 

 men vanligen träffas i här förevarande stadium derstädes några 

 flera än hos nämnda art. Vanligen förefinnas framtill på detta 

 ben ett stycke bakom dess främre nästan trianguläre ände och 

 på det ställe, der benet är något utbredt, 3 till 4 tänder i en 

 irregulier tvärrad, och bakom dem 1 till 5 eller t. o. m. 6 

 d:o i långsgående rad och med spetsarne mer eller mindre tyd- 

 ligt rigtade sicksackformigt åt sidorna, men vi hafva en gång 

 hos en stor hane blott funnit en enda tand på det samma, och 



