Slorrödingen. 603 



än hufvudets läagd och som iaaehålles omkr. 2 Yg till 2 '/^ ggr 

 i den nämnda totallängden. Den stupar starkt bakåt och dess 

 höjd är alltid betydligt större än dess längd. Den har 13 till 

 14 strålar, af hvilka vanligen de 4 förste icke äro grenige, den 

 förste mycket kort och den siste dubbel. — Fettfenan har sitt 

 läge öfver slutet af analfenan och är af ringa storlek, och af- 

 ståndet mellan den och stjertfenans ytterste stödjestråle är un- 

 gefär lika med eller ock obetydligt större än analfenans höjd. 

 — Analfenan, som börjar strax bakom anus och på ett afstånd 

 från bukfenornas fästen, som hos hanen är något litet mindre 

 och hos honan ungefär lika med afståndet mellan nosspetsen 

 och bakre kanten af förlocket, och som innehålles omkr. 5^5 

 till nära H ggr i totallängden, har alltid höjden större än läng- 

 den och aftager starkt i höjd bakåt, samt har undre kanten 

 vanligen grundt urbugtad. Den har 12 till 13 strålar, af hvilka 

 vanligen de 4 förste icke äro grenige, den förste mycket kort 

 och den siste dubbel. — Bröstfenorna, som äro snedt tillspet- 

 sade och hvars längd innehålles omkr. 6 till nära 7 ggr i den 

 nämnda totallängden samt utgör omkr. Ys till väl Ya af hufvudets 

 d:o, och är något större hos hanen än hos honan, hafva 14 

 strålar. Afståndet mellan deras och bukfenornas fästen inne- 

 hålles omkr. 3 76 till 3V2 ggi' i den nämnda totallängden. — 

 BuJifenorna äro fastade något bakom midten af den nämnda 

 totallängden och ungef. under början af den bakerste Va af 

 ryggfenans längd, och deras längd innehålles omkr. 8^4 till 

 9% ggr i den nämnda totallängden. Deras strålar äro 9, och 

 dessutom är der framom basen af den ytterste ett mycket litet 

 rudiment af en stråle. Bihanget ofvan yttre kanten af deras 

 bas är kortare än V2 af deras längd. — Stjertfenan är temli- 

 gen stor, ehuru dess storlek är underkastad ganska betydliga 

 vexlingar, så att längden af dess längste strålar, som stundom 

 är mera än dubbelt och stundom icke dubbelt större än den 

 samma af dess mellerste d:o, innehålles stundom föga mera än 

 5 och stundom något mera än 6 ggr i den nämnda totalläng- 

 den, och utgör väl % till omkr. '^i- af hufvudets längd. Den 

 synes i allmänhet vara något större hos hanen än hos honan. 

 Dess bakre kant är (i öfverensstämmelse med vexlingen i för- 

 hållandet mellan de längste och de mellerste strålarnes längd) 

 stundom grundare och stundom djupare urbugtad, och hos den 

 äldre honan hafva vi funnit urbugtningen vara grundast och 



