Storrödingen. 605 



Nedre delarne af kroppssidorna och buksidan äro i den vanliga 

 drägten hos större exemplar ofta ljust gulaktiga, och stundom 

 silfverhvita. På sidorna af ryggen och på kroppssidornas öfre 

 delar förefinnas temligen glese och olikstore gulhvite eller gul- 

 röde fläckar. Rygg- och fettfenorna något när af ryggens färg, 

 ehuru något ljusare, och den förra stundom med otydlige Ijuse 

 fläckar. Stjertfenau gråbrunaktig, med hvit eller gulhvit undre 

 kant och stundom äfven spets. Analfenan i midten rödaktig 

 eller gulrödaktig, och stundom gråbrunaktig och i främre kan- 

 ten hvit eller gulhvit. Bröstfenorna äfvensom bukfenorna i 

 yttre kanten hvita eller gulhvita, de förra å främre eller undra 

 sidan blågråaktiga och stundom på bakre eller öfra sidan och 

 inre brädden rödaktiga, och de senare i midten rödaktiga. Mun- 

 nen inuti ljust färgad, eller gulhvitaktig. Yngre exemplar hafva 

 färgen å ryggen och öfre delarne af kroppssidorna dunklare blå- 

 gråaktiga eller grågrönaktiga och kroppssidorna nedtill och buk- 

 sidan silfverhvita, samt äfven här de förra vanligen med Ijuse. 

 hvite eller gulhvite fläckar. Vi hafva stundom sett yngre men 

 könsmogna exemplar, som saknat de Ijuse fläckarne. Alla de 

 nedra fenorna äro hvitaktiga eller gulhvitaktiga, stundom dock 

 något mörkare i midten eller ock dragande i rödgult. Desse 

 utgöra tydligen den så kallade blankrödingen. Uti Skandina- 

 visk Fauna beskrifves färgen af ett 556 mill. långt och vid 

 Jultiden i Vettern fångadt exemplar, som hade "nosen gulaktig, 

 kinder och gällock blekt messingsfärgade, underkäken och bröstet 

 (frambuken) hvita, sidorna nedtill samt magen gulröda, stjert- 

 fenau i brädden och mot spetsen röd, alla undre fenor röda, 

 med främre kanten tjock och helt hvit". Det synes oss antag- 

 ligt, att detta exemplar, som förmodligen varit en hane. haft 

 lekdrägten qvar, och äfven, att det kan betraktas såsom en typ 

 för den så kallade livrérödingen. Detta antagande bestyrkes 

 dessutom deraf, att Hj. Widegren ^) uppgifver, att hanen i lek- 

 drägten alltid är rödare under buken än honan, hvilket äfven 

 öfverensstämmer med hvad vi iakttagit å den följande variete- 

 ten. Doktor C. O. v. Porats benägna meddelande om det ofvan 

 anförda stora exemplaret innehöll äfven, att det hade sidorna 

 och buken ovanligt lifligt färgade, mest med rödt", och förmod- 

 ligen har äfven det varit en hane i lekdrägt. Doktor v. Porat 



1) Kongl. Landtbruks-Akademiens Tidskrift för år 1863, pag. 209. 



